УХВАЛА

28 вересня 2022 року 
м. Київ

cправа №  925/582/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В. Г. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В.А.,
за участю секретаря судового засідання - Денисевича А. Ю.,
за участю представників:
Українського товариства охорони природи - Шевчука В. Я., Навроцького В. М.,
Благодійної організації "Фонд збереження рідної
природи" - Радченко О. П., Потапенка С. В.,
Державного реєстратора Виконавчого комітету Смілянської міської
ради Черкаської області Миколенка Тараса Олександровича - не з`явився,
Черкаської обласної організації Українського товариства
охорони природи - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Українського товариства охорони природи на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 (головуючий суддя Владимиренко С. В., судді Корсак В. А., Андрієнко В. В.) та рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2021 (суддя Спаських Н.   М.)
у справі №  925/582/21
за позовом Благодійної організації "Фонд збереження рідної природи"
до Державного реєстратора Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Тараса Олександровича
про скасування рішення державного реєстратора,
та за зустрічним позовом Українського товариства охорони природи
до Благодійної організації "Фонд збереження рідної природи"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Державного реєстратора Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Тараса Олександровича; 2) Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи,
про визнання недійсним правочину (договору дарування),
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року Благодійна організація "Фонд збереження рідної природи" (далі - БО   "Фонд збереження рідної природи", Позивач) звернулася до Господарського суду Черкаської області із позовом до Державного реєстратора Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Тараса Олександровича (далі - Державний реєстратор, Відповідач) про скасування рішення Державного реєстратора від 10.02.2021, індексний номер 56549059 про скасування державної реєстрації права власності БО "Фонд збереження рідної природи" на 97/100 часток нерухомого майна - Будинку природи літ. "А-2", а саме: приміщення підвалу: №  3-2, 3-4, 3-5, 3-7, III, V, VI; приміщення 1-го поверху: з №  1-12 по №  1-14, з №  3-9 по №  3-11, з №  3-21 по 3-27, №  3-32, з №  3-34 по №  3-36, з №  3-42 по №  3-44, №  3-47, №  3-48, №  8, №  9, №  10, №  11, №  12, №  13, VII, VIII, приміщення 2-го поверху: з №  3-30 по №  3-76, IV приміщення 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 30, 31, що знаходяться по вул. Фрунзе, буд. 1/1 в м. Черкаси (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 793761871101).
Позов обґрунтовано тим, що рішення Державного реєстратора суперечить вимогам законодавства, а саме, Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952 та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №  1127, чим порушено права та охоронювані законом інтереси Позивача.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.06.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Українське товариство охорони природи та Черкаську обласну організацію Українського товариства охорони природи.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.06.2021 замінено відповідача - Державного реєстратора на належного відповідача - Українське товариство охорони природи. Державного реєстратора залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
У липні 2021 року Українське товариство охорони природи (далі - Позивач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду Черкаської області з зустрічним позовом до БО "Фонд збереження рідної природи" (далі - Відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним правочину (договору дарування) від 04.07.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІЄНА" (далі - ТОВ "ВІЄНА" та БО "Фонд збереження рідної природи".
В обґрунтування зустрічного позову Українське товариство охорони природи посилається на те, що воно з 1983 року є власником приміщень Будинку природи за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова (колишня Фрунзе), 1, зокрема, 199/500 частки в об`єкті нерухомого майна: реєстраційний номер 1031383171101, комплекс будівель загальною площею 3  988,6 кв. м; частка складається з: приміщення підвалу літ. "А-2" №  2, 4, 5, 7, ІІІ, V, VI, приміщення 1-го поверху літ. "А-2" з №  3-21 по 3-27, VII, VIII, з №  3-32, №  3-34, №  3-35, №  3-36, №  3-42, №  3-43, №  3-44, №  3-47, №  3-48, №  3-49, поз. №  8, 9 площею 532,2 кв. м, приміщення 2-го поверху літ. "А-2" №  3-30 по №  3-56, №  3-60, з №  3-65 по 3-75, IV площею 721,0 кв. м, приміщення надбудови літ. "А-2" №  1, 2, 3, І площею 61,8 кв. м та приміщення літ. "Б-1" №  1-1, 8-1, 9-1 площею 60,2 кв. м, загальною площею 1  587,7 кв. м. Враховуючи те, що судовими рішеннями у справах №  925/366/18, №  925/1229/18, №  925/1076/18 встановлено незаконність створення ТОВ "ВІЄНА" і неправомірність передачі йому частини майна належного Українському товариству охорони природи, а також те, що ТОВ "ВІЄНА" не мало права передавати таке майно БО "Фонд збереження рідної природи" за неіснуючою адресою вул. Фрунзе (на даний час Верхня Горова), 1/1, оспорюваний правочин (договір дарування від 04.07.2016) порушує права та законні інтереси Українського товариства охорони природи, як власника, що є підставою для визнання такого правочину недійсним.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.07.2021 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом зустрічний позов Українського товариства охорони природи про визнання недійсним укладеного 04.07.2016 правочину (договору дарування).
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.08.2021 задоволено клопотання БО "Фонд збереження рідної природи" та первісний позов залишено без розгляду. Відмовлено Позивачу за первісним позовом у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за зустрічним позовом за відсутністю предмета спору.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.09.2021 залишено без розгляду заяву Українського товариства охорони природи від 26.08.2021 про залучення в якості співвідповідача Державного реєстратора. Задоволено клопотання Українського товариства охорони природи від 01.09.2021 про залучення Державного реєстратора Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Тараса Олександровича до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні БО "Фонд збереження рідної природи". Прийнято до розгляду уточнення позовних вимог від 26.08.2021 за зустрічним позовом, в якому пункт 2 позовної заяви викладено у такій редакції:
"п. 2. За результатами розгляду справи визнати недійсним, з дати його укладання (04.07.2016), правочин (договір дарування), що був вчинений 04.07.2016 за участю скасованої з 30.11.2015 юридичної особи - ТОВ "ВІЄНА" без цивільно-правових повноважень, а саме - Договір дарування частки в праві власності нежитлової будівлі, місто Черкаси, Україна, 04.07.2016, "дарувальник" - ТОВ "ВІЄНА", "обдаровуваний" - БО   "Фонд збереження рідної природи", серія та номер: 1-2775, виданий 04.07.2016, видавник: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Починок Ю.В., розмір частки: 97/100, власник: БО "Фонд збереження рідної природи", код ЄДРПОУ: 39573725, країна реєстрації: Україна" та припинити речове право шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора Смілянської міської ради Черкаської області - Миколенка Тараса Олександровича про державну реєстрацію права власності від 08.07.2021 (індексний номер: 59168550 за БО "Фонд збереження рідної природи" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 793761871101) на об`єкт нерухомого майна: вбудоване (вбудовано - прибудоване) приміщення в громадському будинку, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Верхня Горова, буд. 1/1. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення (вбудовані приміщення першого поверху), літ. "А-2"; загальна площа (кв. м): 1  951,6 кв. м; додаткові відомості: приміщення підвалу № 3-2, 3-4, 3-5, 3-7, III, V, VI, приміщення 1-го поверху: з № 1-12 по № 1-14, з № 3-9 по № 3-11, з № 3-21 по № 3-27, № 3-32, з № 3-34 по № 3-36, з № 3-42 по № 3-44, № 3-47 по № 3-48, № 8, 9, 10, 11, 12, 13, VII, VIII, приміщення 2-го пов.: з № 3-30 по № 3-76, IV, приміщення 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 30, 31, що зареєстровані як приватна власність БО "Фонд збереження рідної природи" за адресою: Україна, місто Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), буд. 1/1, та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №  42881049 від 08.07.2021 про державну реєстрацію права власності БО "Фонд збереження рідної природи" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 793761871101) на об`єкт нерухомого майна: вбудоване (вбудовано - прибудоване) приміщення в громадському будинку, адреса: Черкаська обл., м.  Черкаси, вул. Верхня Горова, буд. 1/1. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення (вбудовані приміщення першого поверху), літ. "А-2"; загальна площа (кв. м): 1951,6; додаткові відомості: приміщення підвалу № 3-2, 3-4, 3-5, 3-7, III, V, VI, приміщення 1-го поверху: з №  1-12 по №  1-14, з №  3-9 по №  3-11, з №  3-21 по №  3-27, № 3-32, з №  3-34 по №  3-36, з №  3-42 по №  3-44, №  3-47 по №  3-48, №  8, 9, 10, 11, 12, 13, VII, VIII, приміщення 2-го пов.: з №  3-30 по №  3-76, IV, приміщення 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 30, 31, що зареєстровані як приватна власність БО "Фонд збереження рідної природи" за адресою: Україна, м. Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), буд. 1/1".
За результатами розгляду зустрічного позову у даній справі, рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що протиправне вибуття майна на підставі оспорюваного правочину із володіння належного власника та реєстрація такого майна за неіснуючою адресою, є підставою для визнання правочину недійсним, проте у позові відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної даності. При цьому пропуск строку позовної давності до основної вимоги має наслідком пропуску строку і до похідної вимоги про припинення речового права.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 змінено рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2021, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Постанову мотивовано тим, що визнання правочину недійсним є неефективним способом захисту порушених прав власника майна, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.
Не погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій, Українське товариство охорони природи подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2021, і ухвалити нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У поданій касаційній скарзі скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, без урахування висновків щодо застосування цих норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №  925/366/18, від 22.01.2019 у справі №  912/1856/16, від 14.05.2019 у справі №  910/11511/18, від 16.12.2020 у справі №  676/58/17-ц, від 22.08.2018 у справі №  925/1265/16, від 05.06.2018 у справі №  338/180/17, від 11.09.2018 у справі №  905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №  569/17272/15-ц, а також у справах №  925/1076/18, №  925/1401/20, №  925/1229/18, у яких вирішувався спір між тими ж сторонами.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.09.2022 відкрито касаційне провадження у справі №  925/582/21 за касаційною скаргою Українського товариства охорони природи з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.09.2022; встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу до 20.09.2022.
Черкаська обласна організація Українського товариства охорони природи 16.09.2022 направила до суду касаційної інстанції відзив, у якому підтримала доводи касаційної скарги та просила її задовольнити у повному обсязі. Також просила розглядати справу без присутності представника Черкаської обласної організації Укрприроди.
17.09.2022 БО "Фонд збереження рідної природи" надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому заперечила доводи скарги та просила у її задоволенні відмовити.
20.09.2022 Українське товариство охорони природи подало до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких просило при розгляді касаційної скарги врахувати рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 у справі №  925/1749/21.
26.09.2022 Українське товариство охорони природи подало до суду касаційної інстанції відповідь на заперечення БО "Фонд збереження рідної природи".
Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надходили.
Державний реєстратор Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенко Тарас Олександрович у судове засідання свого представника не направив, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, із заявою до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки представника у судове засідання не звертався.
Ураховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представника зазначеного учасника справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, викладені у відзиві на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Частиною першою статті 300 ГПК України визначено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом спору за зустрічним позовом є вимога Позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним Договору дарування частки в праві власності нежитлової будівлі від 04.07.2016, укладеного між ТОВ "ВІЄНА" (Дарувальник) та БО "Фонд збереження рідної природи" (Обдаровуваний), за умовами якого Дарувальник передав, а Обдаровуваний прийняв у власність 97/100 (дев`яносто сім сотих) часток вбудованого (вбудовано-прибудованого) приміщення у громадському будинку загальною площею 1  951,6 кв. м, що складається з: нежитлових приміщень (вбудовані приміщення першого поверху) - приміщення підвалу: №  3-2, 3-4, 3-5, 3-7, III, V, VI; приміщення першого поверху: з №  1-12 по №  1-14, з №  3-9 по №  3-11, з №  3-21 по №  3-27, №  3-32, з №  3-34 по №  3-36, з №  3-42 по №  3-44, №  3-47 по №  3-48, №  8, №  9, №  10, №  11, №  12, №  13, VII, VIII, приміщення другого поверху: з №  3-30 по №  3-76, IV, приміщення 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 30, 31, що знаходяться у Черкаській області, м. Черкаси по вул. Верхній Горовій (Фрунзе), буд. 1/1 (один дріб один).
Згідно з пунктом 2 вказаного Договору дарування ця частка вбудованого (вбудовано-прибудованого) приміщення в громадському будинку належить Дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Головним територіальним управлінням юстиції Черкаської області 22.12.2015, індексний номер 50433512, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.12.2015, номер запису про право власності 12361015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 793761871101.
На підставі цього Договору дарування від 04.07.2016 за БО "Фонд збереження рідної природи" зареєстровано право власності на зазначені у ньому нежитлові приміщення, що знаходяться у Черкаській області, м. Черкаси по вул. Верхній Горовій (колишня Фрунзе), 1/1, загальною площею 1  951,6 кв. м.
Разом з тим, рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 у справі №  925/366/18, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, встановлено, що Черкаською обласною організацією Українського товариства охорони природи неправомірно зареєстровано за собою належне Українському товариству охорони природи спірне майно за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова (колишня Фрунзе), 1/1, яке в подальшому було передано до Статутного фонду ТОВ  "Вієна", створеного за рішенням Установчих зборів Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи, і це товариство здійснило реєстрацію спірних приміщень за собою на праві власності згідно свідоцтва від 04.12.2015.
Також, у справі №  925/366/18 встановлено, що за інформацією Департаменту архітектури, містобудування та інспектування, у зв`язку з виявленням недостовірних даних на нерухоме майно, скасовано наказ виданий ТОВ "Вієна" про надання нерухомому майну - Будинок природи літ. "А-2", адреси - вул. Фрунзе, 1/1.
Судовим рішенням у справі №  925/1401/20, яке залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, встановлено правомірність наказу Департаменту архітектури та містобудування №  2906-а від 19.06.2019, яким скасовано наказ від 30.11.2016 №  1961-а, виданий БО "Фонд збереження рідної природи" про залишення спірним нежитловим приміщенням, що були зареєстровані на праві власності за цією організацією, адреси вул. Верхня Горова, 1/1, з огляду на встановлення обставин подання недостовірних даних щодо дійсного власника такого майна.
Водночас, судовим рішенням від 02.05.2019 у справі №  925/1229/18, яке набрало законної сили, встановлено недійсність рішення Президії Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи, яке оформлене протоколом №  7 від 25.11.2015 про створення ТОВ "Вієна", рішення Зборів засновників Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи від 25.11.2015 про створення ТОВ "Вієна", про затвердження Статуту ТОВ "Вієна", та скасовано реєстраційну дію про внесення запису в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи щодо створення ТОВ "Вієна" від 30.11.2015 за №  10221020000001246.
Судове рішення у справі №  925/1229/18 щодо скасування державної реєстрації ТОВ   "Вієна" виконано 21.10.2019 Управлінням з питань державної реєстрації.
Таким чином, судовими рішеннями у зазначених вище справах встановлено, що Позивач за зустрічним позовом є власником частки в об`єкті нерухомого майна за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова (колишня Фрунзе), буд. 1, а Відповідачем за зустрічним позовом вчинялись неправомірні дії щодо реєстрації за собою частини цього майна, передачі його до Статутного фонду ТОВ "Вієна" та присвоєння такому майну іншої адреси (Фрунзе, 1/1).
Позивач за зустрічним позовом свої вимоги обґрунтував тим, що БО "Фонд збереження рідної природи", незважаючи на скасування на підставі рішення суду запису щодо реєстрації за ним права власності на спірне майно та встановлення незаконності вибуття цього майна із власності законного власника, 08.07.2021, на підставі оспорюваного правочину (договору дарування від 04.07.2016), повторно зареєстрував за собою право власності на 97/100 частки у праві власності на нежитлові будівлі за адресою вул. Верхня Горова, буд. 1/1 у м. Черкаси, чим порушив його право на вільне користування своїм майном, тому просив визнати недійсним договір дарування від 04.07.2016, укладений між ТОВ "Вієна" та БО "Фонд збереження рідної природи", що матиме наслідком припинення речового права Відповідача за зустрічним позовом шляхом скасування рішення Державного реєстратора та запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 08.07.2021.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що судовими рішеннями у справах №  925/366/18, №  925/1229/18, №  925/1401/20 встановлено належність спірного майна Українському товариству охорони природи і воно вибуло із власності власника поза його волею; зазначені обставини свідчить про наявність порушеного права Позивача за зустрічним позовом та наявність правових для визнання оспорюваного правочину недійсним. Проте, у задоволенні позову відмовлено через пропуск Позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності, про застосування якого заявлено Відповідачем за зустрічним позовом. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову про визнання недійсним правочину (договору дарування), відмовлено і у задоволенні похідної вимоги про припинення речового права зареєстрованого 08.07.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер: 59168550 за БО "Фонд збереження рідної природи").
Суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, вказав на те, що Позивач за зустрічним позовом, як власник майна, який не є стороною оспорюваного правочину, обрав неефективний спосіб захисту, який не призведе до поновлення порушеного права та власного інтересу заінтересованої особи, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги про визнання правочину (договору дарування) недійсним, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню і похідні вимоги про припинення речового права шляхом скасування рішення Державного реєстратора та запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які ґрунтувались на недійсності правочину, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав.
Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Проте, обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилися з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де є схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
При цьому, на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Слід виходити також із того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Відповідно неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19) та від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 (провадження №14-166цс20).
Таким чином, подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
Разом з тим, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Проаналізувавши правові висновки Верховного Суду, викладені у справах №  925/366/18, №  912/1856/16, №  910/11511/18, №  676/58/17-ц, №  925/1265/16, №  338/180/17, №  905/1926/16, №  569/17272/15-ц, №  925/1076/18, №  925/1401/20, №  925/1229/18, на які послався скаржник у касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень у справі №  925/582/21, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції вважає, що правовідносини у зазначених справах не є подібними, виходячи з такого.
У справі №  925/366/18 (постанова від 27.08.2019) розглядався спір про скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення з нежитлових приміщень і звільнення від майна, який було заявлено Українським товариством охорони природи як власником майна до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном. Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, вказав на те, що заявлений власником майна негаторний позов є належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача незалежно від наявності чи відсутності оскарження ним рішень державного реєстратора від 04.12.2015 та від 04.07.2016 про реєстрацію за ТОВ "Вієна" і БО "Фонд збереження рідної природи" права власності на нерухоме майно за неіснуючою адресою: м. Черкаси, вул. Фрунзе (Верхня Горова), буд. 1/1.
У справі №  925/1401/20 (постанова від 07.10.2021) розглядався спір про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 19.06.2019 №  2906-а, яким скасовано наказ про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси, зокрема, частині приміщень Будинку природи (за адресою по вул. Верхня Горова (колишня Фрунзе), 1/1 у м. Черкаси). Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що за встановлених судами обставин щодо неправомірності реєстрації за БО "Фонд збереження рідної природи" права власності на частину приміщень Будинку природи, Департаментом архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради законно прийнято оспорюваний наказ.
Отже, зважаючи на предмет та підстави позовних вимог у вказаних вище справах №  925/366/18, №  925/1401/20 та у даній справі №925/582/21, що розглядається, вбачається, що вони мають різні предмети доказування, які формують зміст спірних правовідносин, а відтак і матеріально-правове регулювання, що свідчить про неподібність правовідносин у них.
У справі №  925/1076/18 предметом розгляду був спір про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора. Проте, у Верховному Суді дана справа по суті спору не переглядалась, оскільки касаційне провадження за касаційною скаргою БО "Фонд збереження рідної природи" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 було закрито з підстави, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України, зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.
Разом із тим слід зауважити, що ухвали Верховного Суду про закриття касаційного провадження, не є тими судовими рішеннями, невідповідність висновкам яких щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Судові рішення у справі №  925/1229/18 (предметом розгляду були вимоги про визнання недійсним рішення президії Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи та рішення зборів засновників Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи щодо створення ТОВ "Вієна") у касаційному порядку не оскаржувалися, а отже у зазначеній справі, на яку скаржник посилається як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, судових рішень, прийнятих у цій справі, Верховний Суд висновки щодо застосування норм права не робив, тому посилання скаржника на неврахування висновків зроблених у такій справі, Судом визнається безпідставним.
Аналіз правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №  912/1856/16 (предметом розгляду був спір про визнання недійсними рішень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, визнання поновленим договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі), у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №  910/11511/18 (предметом розгляду був спір про визнання удаваним правочином Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги), у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №  676/58/17-ц (предметом розгляду був спір про скасування державної реєстрації земельних ділянок, визнання недійсними державних актів та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №  925/1265/16 (предметом розгляду був спір про визнання недійсними та скасування державних актів на право користування земельними ділянками), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №  338/180/17 (предметом розгляду був спір за первісним позовом про стягнення безпідставно одержаних коштів і за зустрічним позовом про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за договором підряду), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №  905/1926/16 (предметом розгляду був спір про зобов`язання виконати умови договору), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №  569/17272/15-ц (предметом розгляду був спір про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за порушення авторських прав), свідчить про те, що правовідносини у наведених скаржником справах за суб`єктним, змістовим та об`єктним критеріями, а також за матеріально-правовим регулюванням, не є подібними до спірних правовідносин у цій справі. До того ж, у зазначених справах відсутні правові висновки щодо ефективності способів захисту, передбачених статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України при зверненні до суду з позовом власника майна за захистом порушеного права чи/або інтересу шляхом визнання недійсним правочину та припинення речового права, тобто, за обставин, які мають місце саме у справі №  925/582/21, що розглядається.
З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що доводи скаржника про те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у перелічених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, суд касаційної інстанції зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Отже, Верховний Суд встановив, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі №  925/582/21, що розглядається.
Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Враховуючи зазначене, оскільки після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України судом касаційної інстанції встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, суд касаційної інстанції на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Українського товариства охорони природи на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2021 у справі №  925/582/21.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Українського товариства охорони природи на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 та рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2021 у справі №  925/582/21.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Суховий

Судді                                                                                                    І. Берднік

                                                                                                    В. Зуєв