ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6618/22 Справа № 216/7914/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2022 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 216/7914/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Гладиш К.І.
позивач  ОСОБА_1 
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , якій діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позову зазначено, що 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за № 14157 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1624437 від 05 березня 2019 року в розмірі 15 250 грн.
Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності заборгованості відносно якої вчинявся виконавчий напис, а також дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на звернення, чим порушив ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 14157.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року, в якому виправлено описку ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 14157, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1624437 від 05 березня 2019 року в розмірі 15 250 грн.
Стягнуто з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 362 грн.
В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого судом судового збору, збільшивши цей розмір з 1 352 грн. до 1 362 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 945 грн. посилаючись на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення дійшов висновку про те, що розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідач на користь позивача становить 1 362 грн., однак в резолютивній частині рішення стягнуто 1 352 грн.
Також апелянт зауважує на тому, що на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу суду були надані всі необхідні докази, як то товарний чек від 29 листопада 2021 року, з якого слідує, що позивачем сплачено за адвокатські послуги авансом, згідно договору про надання правничої допомоги від 29 листопада 2021 року та Додатку № 2, кошти в сумі 7 945 грн., що свідчить про оплату гонорару.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, який вчинено 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстровано в реєстрі за №14157, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1624437 від 05 березня 2019 року в розмірі 15 250 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 945 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі не подано доказів на підтвердження оплати гонорару.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат за надану правничу допомогу представником позивача подано до суду першої інстанції Договір про надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2021 року, Додаток № 2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2021 року в якому сторони погодили вартість роботи адвоката, а саме: консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку - 1 135 грн. (1 година); складання цивільного позову - 4 540 грн. (4 години); складання клопотання про витребування доказів - 1 135 грн. (1 година); складання заяви про забезпечення позову - 1 135 грн. (1 година); участь у трьох судових засіданнях 6 810 грн. (6 годин), та Акт приймання - передщачі наданих послуг до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2021 року в якому визначено, що представник позивача виконав наступні послуги: консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку - 1 135 грн. (1 година); складання цивільного позову - 4 540 грн. (4 години); складання клопотання про витребування доказів - 1 135 грн. (1 година); складання заяви про забезпечення позову - 1 135 грн. (1 година). загальна вартість послуг склала 7 945 грн.
Крім того, представником позивача надано товарний чек від 29 листопада 2021 року про отримання від позивача 7 945 грн. згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2021 року.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає помилковим висновок суду прешої інстанцції про те, що позивачем по справі не подано доказів на підтвердження оплати гонорару у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню. 
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 755/9215/15-ц).
Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України)
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, у розумінні положень ч .ч.4,5 ст.137 ЦПК України, у разі неспівмірності розміру витрат із складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт і їх обсягом ,ціною позову, суд може за клопотанням сторони зменшити розмір відшкодування таких витрат.
Зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.
Відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої було заявлено представником відповідача в суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву (а.с.39-43). 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заяваN19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, заперечень представника відповідача проти заявленого до стягнення позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом Максимовим Р.І. послугами, часом, витраченим адвокатом Максимовим Р.І. на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом Максимовим Р.І. послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, вважає обґрунтованими вимоги щодо відшкодування за рахунок відповідача понесених позивачем у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року скасуванню в частині відмови в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн.
При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення дійшов висновку про те, що розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідач на користь позивача становить 1 362 грн., однак в резолютивній частині рішення стягнуто 1 352 грн., оскільки ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2022 року в оскаржуваному рішенні виправлено описку та зазначено, що стягненню з відповдача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 362 грн.
В іншій частині рішення суду не оскаржено. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , якій діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року скасувати в частині відмови в стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»на користь  ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривен.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: