ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/11393/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Калугіна Н.Є.) у справі №160/11393/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

29.07.2022р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус учасника бойових дій, проте  відповідачем була виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня 2022 року у меншому розмірі, ніж повинна була бути відповідно до приписів законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року позов задоволено.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначено, що судом не було враховано, що розмір грошової допомоги  було визначено  не Головним управлінням, а Постановою КМУ №540 від 07.05.2022; органом, уповноваженим здійснювати виплату грошової допомоги, невиплаченої станом на 1 липня, є місцевий орган соціального захисту населення за місцем проживання отримувача, а відповідач по справи не має повноважень на вчинення дій, не передбачених Постановою КМУ №540. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД НОМЕР_1 , та перебуває на обліку в департаменті соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, і має право на компенсації та пільги, встановлені Законом України від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 6 червня 2020 року (довічно) позивачу призначено пенсію за вислугу років військової служби, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 12.08.2020р.
Пенсію позивачу призначено на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.
Позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік в розмірі 1491,00 грн.
На звернення до відповідача із заявою про нарахування і виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, встановленої статтею 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, позивач отримав відповідь, що йому виплачена вказана грошова допомога у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №540 від 07.05.2022 та органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями встановлювати розмір разової грошової допомоги.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов, дійшов висновку щодо  протиправного відповідачем ненарахування та не виплати позивачеві суми  грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік  відповідно до норм ст. 12 Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції вважає вірними з наступних підстав.
Правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує   Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року   (далі - Закон №3551).
У статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”(з урахуванням Рішення Конституційного Суду України№10-рп/2008 від 22.05.2008) зазначено: “… Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.…”.
Згідно з ч.1ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Відповідно до ч.4ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом “б” підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону №107-VI, визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону №3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно зі підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 №79-VIII “Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин”  розділ VI “Прикінцеві та перехідні положення” БК України         доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26  розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” БК України         у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного  Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Вірно судом першої інстанції було зазначено, що на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Кабінетом Міністрів України 07 травня 2022 року було прийнято постанову №540 “Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і “Про жертви нацистських переслідувань”, якою передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня.
На час виплати позивачу у 2022 році такої допомоги одночасно діяли         Закон України №3551-XII  і Постанова №540.
Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що виходячи із визначених у частині 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України  загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році слід застосовувати не Постанову №540, а   Закон України №3551-XII, який має вищу юридичну силу.
Таким чином, відповідач необґрунтовано здійснив нарахування та виплату позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року відповідно до приписів Постанови №540.
Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Як було встановлено судом першої інстанції,  відповідачем позивачеві було нараховано та виплачено щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня 2022 року у розмірі 1491,00грн.
Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено ст. 12 Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, суд першої інстанції дійшов вірного  висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Постанови № 540 виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 05.05.2022, шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що Постановою № 540 обов`язок безпосередньої виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік позивачу, як одержувачу пенсії, покладено на відповідача та у 2022 році відповідач визначений відповідальним органом, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом нарахування і виплати позивачу спірної допомоги.
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги, що відповідач є неналежним, є помилковими.
З урахуванням викладеного колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року у справі №160/11393/22 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак