ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 923/1289/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на рішення Господарського суду Херсонської області від 06.12.2021 (суддя М.К. Закурін, м.Херсон, повний текст складено 06.12.2021) 
у справі №923/1289/21
за позовом Приватного підприємства Науково-виробнича фірма «Нові технології- ГІС»
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про стягнення 40 212, 06 грн.,

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
У вересні 2021 року Приватне підприємство Науково-виробнича фірма «Нові технології - ГІС» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 40212,06 грн., з яких: 40000,00 грн. - основної заборгованості, 123,29 грн. пені та 88,77 грн. - 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору про закупівлю послуг № 60-6/2251-17 від 14.08.2017 та чинного законодавства не виконав свого обов`язку з прийняття та оплати вартості виконаних позивачем робіт з оформлення права користування земельною ділянкою під опорою № 276 ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан», у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню, а також здійснено нарахування на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.12.2021 позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у заявленій позивачем сумі.
Задовольняючи позов місцевий господарський суд виходив з того, що предметом укладеного між сторонами договору є не отримання витягів з відповідних реєстрів, а безпосередня реєстрація земельної ділянки та прав на неї, тоді як ані у договорі, ані у додатковій угоді № 5 не зазначено, що позивач за результатами підрядних робіт повинен передати будь-які витяги з відповідних реєстрів. Врахувавши викладене та встановивши, що позивач виготовив проект землеустрою, здійснив всі належні дії для його затвердження у встановленому законом порядку, що підтверджується як самим проектом, так і розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації № 572 від 08.07.2021 про його затвердження, а також здійснив дії з державної реєстрації та реєстрації речового права, підтвердженням чому є витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконані позивачем роботи є якісними та відповідають договірним відносинам, у тому числі щодо переліку та об`єму робіт.
Заперечення відповідача, а також його дії з непідписання акту приймання-передачі робіт та складання акту про виявлені недоліки стосовно обов`язковості передачі оригіналів витягів суд визнав такими, що не ґрунтуються на наявних між сторонами договірних відносинах, оскільки такий обов`язок договором не встановлений. При цьому суд зазначив, що відповідач, як землекористувач, має право на самостійне отримання оригіналів відповідних витягів з Державних реєстрів, а тому позадоговірне зобов`язання позивача надати їх є несправедливим по відношенню до загальних принципів цивільного права та господарської діяльності.
Суд першої інстанції, встановивши наявність порушення зобов`язання відповідача щодо повної та своєчасної сплати вартості робіт у спірній сумі за укладеним між сторонами договором, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення основного боргу у заявленому позивачем розмірі та правомірність нарахування позивачем пені та 3% відсотків річних.
Доводи відповідача стосовного того, що справа за територіальною юрисдикцією підсудна Господарському суду м. Києва, місцевий господарський суд відхилив з посиланням на частину п`яту 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України та пункт 1.6. укладеного між сторонами договору, зазначивши, що використання позивачем права на заявлення позову за «правом вибору підсудності» та безпосереднім зверненням за місцем виконання договору, тобто до Господарського суду Херсонської області, є правомірним.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» 23.12.2021 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ньому, встановленим обставинами справи; порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що:
- за умовами договору загальний обсяг робіт складався із відведення у постійне користування та державної реєстрації відповідного права 38 земельних ділянок, проте станом на 31.12.2020 позивач виконав землевпорядні роботи щодо 37 земельних ділянок, за які відповідачем сплачено позивачу 100080,86 грн. без ПДВ згідно із актом здачі-приймання наданих послуг №1001 від 20.11.2019;
- з моменту підписання вказаного акту позивач майже два роки не надавав відповідачу результатів робіт, передбачених умовами договору, по останній 38-мій земельній ділянці;
- таким чином, позивач не виконав взяті на себе зобов`язання, зокрема, не надав у встановлений строк відповідачу акти приймання-передачі робіт та відповідних матеріалів/документів, передбачених додатком 1 до договору «Технічні (якісні) вимоги до предмету закупівлі», а саме: розроблений відповідно до вимог чинного законодавства України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під опорою № 276                ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан»; рішення відповідного органу влади про затвердження проекту землеустрою та надання у постійне користування відповідачу земельної ділянки під опорою № 276 ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан» на території Чаплинської ОТГ Херсонської області; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про земельну ділянку;
- місцевим господарським судом не враховано, що листом відповідача №01/32374 від 29.07.2021 позивачу надані зауваження щодо оформлення акта здачі-приймання наданих послуг №2107 (відсутність в акті інформації щодо наданих послуг за договором, зазначених в підпунктах 5 – 7 пункту 7 додатку 1 до договору «Технічні (якісні) вимоги до предмета закупівлі», інформації про загальну ціну договору, вартість вже наданих по актам послуг за договором тощо) та згідно із пунктом 5.2. договору направлено акт виявлених недоліків, який позивачем не підписано. Проте суд першої інстанції в порушення пункту 5.3. договору проігнорував той факт, що позивач оформив акт здачі-приймання наданих послуг №2107 з порушенням вимог частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» про обов`язковість зазначення в первинних облікових документах змісту та обсягу господарської операції;
- судом першої інстанції проігноровано доводи відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові, оскільки виходячи з того, що строк оплати за надані послуги у відповідача не наступив, документи, які є підставою для проведення розрахунків, не підписано та виявлено низку недоліків, про які повідомлено позивача надісланим на його адресу актом про недоліки, позивач мав би обрати інший спосіб захисту, звернувшись з позовом про зобов`язання прийняти виконані роботи;
- твердження місцевого господарського суду про те, що позивачем виконані всі умови договору, не відповідають дійсності, оскільки позивачем надано неповний перелік передбачених договором документів щодо земельної ділянки під опорою № 276 ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан»;
- у наданих позивачем документах відсутні оригінали витягу з Державного земельного кадастру та витягу з Державного реєстру речових прав на земельну ділянку під опорою № 276 ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан», тоді як відсутність вказаних документів вказує на неповне виконання позивачем договірних зобов`язань;
- щодо стягнення штрафних санкцій та 3% річних, навіть якщо зі сторони відповідача була б затримка в оплаті наданих послуг, то відповідальність за таку затримку не наступає, адже пунктом 6.7. договору чітко визначено, що відповідач не несе відповідальності за затримку оплати у випадку порушення зобов`язань зі сторони позивача, яке мало місце у даному випадку;
- враховуючи, що зобов`язання зі сплати вартості наданих послуг не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці (частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України), а також враховуючи, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача є місто Київ, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, оскільки позов мав розглядатися за територіальною юрисдикцією (підсудністю) Господарським судом міста Києва.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження вищезазначеного рішення суду.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.01.2022 автоматичний розподіл не відбувся з підстави відсутності потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Херсонської області від 06.12.2021 у справі №923/1289/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Херсонської області надіслати матеріали справи №923/1289/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
21.01.2022 матеріали справи №923/1289/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 06.12.2021 у справі №923/1289/21 залишено без розгляду з підстав того, що скаржником не було пропущено строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 06.12.2021 у справі №923/1289/21. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу строк до 15.02.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
Суддю зі складу колегії суддів, яка не є суддею-доповідачем, Л.О. Будішевську звільнено з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 №136/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу в.о. голови суду С.І. Колоколова від 18.02.2022 №44-к «Про відрахування зі штату суду судді Будішевської Л.О.».
Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України  №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний Указ затверджено Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.
На засіданні 15.03.2022 Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку із звільненням судді Л.О. Будішевської, 18.03.2022 за розпорядженням керівника апарату суду №340 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №923/1289/21.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2022 для розгляду справи №923/1289/21 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022 справу №923/1289/21 прийнято до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Л.В. Поліщук, судді: К.В. Богатир, С.В. Таран.
07.10.2022 від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на електронну пошту суду надійшло клопотання (вх.№1/22/Д1 від 07.10.2022), в якому товариство просило розглядати справу №923/1289/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Обґрунтовуючи заявлене клопотання апелянт зазначив, що 27.09.2022 він отримав ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022. Станом на 06.10.2022 від позивача на адресу скаржника не надходило заперечень на апеляційну скаргу. Також скаржник вказав, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №60-6/2251-1 від 14.08.2017, предметом якого є юридичні послуги, пов`язані з оформленням та засвідченням документів, послуги з оформлення права користування земельними ділянками під ПЛ 330К «Каховська-Джанкой». Скаржник, посилаючись на складність обставин справи, специфіку предмета договору, предмет спору, а саме, стягнення грошових коштів з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке належить до державного сектору економіки та забезпечує роботу об`єктів критичної інфраструктури, а також на необхідність повного і всебічного встановлення обставин справи, просив розглядати справу №923/1289/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вх.№1/22/Д1 від 07.10.2022) про розгляд справи №923/1289/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено, оскільки Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» у своєму клопотанні не навело обґрунтованих підстав на підтвердження своїх посилань на необхідність розгляду вказаної вище апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Крім того, колегія суддів, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, прийняла до уваги одночасне існування у даній справі обох умов, передбачених частиною шостою статті 252 Господарського процесуального кодексу України для відмови в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а саме: 1)предмет позову за сумою стягнення – 40212,06 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)для повного та всебічного встановлення обставин у справі не потрібно проведення судового засідання за участю сторін ані за характером спірних відносин, ані за предметом доказування.
Позивач своїм правом згідно із частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
У зв`язку із введенням в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 воєнного стану через військову агресією Російської Федерації проти України, розгляд справи з об`єктивних причин здійснено у межах розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
14.08.2017 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», як замовником, та Приватним підприємством Науково-виробнича фірма «Нові технології – ГІС», як виконавцем, укладено договір № 60-6/2251-17 про закупівлю послуг (надалі – договір), відповідно до умов якого:
-виконавець зобов`язується відповідно до Технічних (якісних) вимог до предмета закупівлі замовника, що є додатком 1 до договору та його невід`ємною частиною, на інших умовах договору (щодо порядку, строків, якості виконання) та згідно з вимогами чинного законодавства України надати послуги за предметом закупівлі: 79130000-4 «Юридичні послуги, пов`язані з оформленням і засвідченням документів. Послуги з оформлення права користування земельними ділянками під ПЛ 330 кВ «Каховська-Джанкой», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належно надані послуги на умовах договору (пункт 1.1.);
-склад та обсяги послуг, які зобов`язаний надати виконавець, вимоги до їх якості, порядку надання, інші вимоги замовника визначено в Технічних (якісних) вимогах до предмета закупівлі (пункт 1.3.);
-виконавець надає послуги після набуття договором чинності, після 120 календарних днів до 31.12.2017 (пункт 1.5.);
-виконавець надає послуги на території замовника за адресами:
Херсонська область, Каланчацький район, Червоночабанська с/р – земельні ділянки під опорами №№ 177а, 178а, 179а, 181а, 182а, 183а, 184а, 185а, 186а, 187а, 188а, 189а, 190а, 191а, 192а, 195а, 196а, 197а, 198а, 199а, 200а, 201а – 22 шт.;
Херсонська область, Чаплинський район, Чаплинська с/р - земельні ділянки під опорами №№ 174а, 175а, 176а – 3 шт.;
Херсонська область, Чаплинський район, Першокостянтинівська с/р – земельна ділянка під опорою №277а – 1 шт. (пункт 1.6.);
-ціна договору становить 140080,86 грн. без ПДВ (пункт 2.1.);
-оплата за надані послуги здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів протягом 25 банківських днів з дати підписання замовником акту здачі-приймання наданих послуг (далі – акт) та за наданим виконавцем (після підписання акту) рахунком-фактурою (підпункт 3.2.1. пункту 3.2.);
-послуги надаються відповідно до Технічних (якісних) вимог до предмета закупівлі замовника, чинного на дату надання послуг законодавства України, що регламентує питання предмету договору, і вимог, які ставляться до послуг відповідного характеру (якість послуг) (пункт 4.1.);
-якість послуг повинна відповідати Технічним (якісним) вимогам до предмета закупівлі замовника (пункт 4.2.);
-проведення приймання та оцінювання наданих послуг проводиться замовником відповідно до наданих ним Технічних (якісних) вимог до предмета закупівлі, інших умов договору, вимог чинного на момент прийняття послуг законодавства України/нормативних документів, якими регламентуються питання надання такого роду послуг (пункт 5.1.);
-при наявності у замовника зауважень (претензій), викликаних недоліками (порушенням) надання послуг (неякісні послуги), замовник протягом 5 робочих днів з дати встановлення, що послуги надані неякісно, але не пізніше 10 робочих днів з дати отримання ним від виконавця акту, надає зауваження (претензії) до якості послуг (викладаються замовником в акті виявлених недоліків, який надсилається/надається виконавцю для виконання) та встановлює строк для усунення виконавцем недоліків (пункт 5.2.);
-акт підписується замовником (за відсутності претензій до якості послуг) протягом 5 робочих днів з дати отримання акту від виконавця (такий же строк для підписання замовником акту і у випадках повторного його направлення замовнику після усунення виконавцем недоліків) (пункт 5.3.);
-якщо виконавець не підписує наданий йому замовником акт про недоліки та/або у визначений замовником строк не усуває виявлені недоліки, або недоліки є такими, що їх неможливо усунути після періоду надання послуг, то замовник вправі відмовитись від прийняття послуг, не здійснювати оплату, вимагати розірвання договору, виплати штрафних санкцій та збитків та/або вчинити інші дії згідно з нормами чинного законодавства України, зокрема, прийняти той обсяг послуг, до якого немає зауважень та/або вчинити інші дії згідно з чинним законодавством України (пункт 5.4.);
-підписання замовником акту є підставою для проведення виконавцю оплати за послуги (пункт 5.5.);
-за порушення строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 6.2.);
-замовник не несе відповідальності за затримку оплати у випадку наявності порушення зобов`язання зі сторони виконавця (пункт 6.7. договору);
-договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами, скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017;
-до договірної документації, крім договору, входять додатки до договору, додаткові угоди до договору. Зазначені документи набувають статусу договірних після їх підписання (пункт 10.1.);
-будь-які зміни та доповнення до договору та інших договірних документів вважаються дійсними, якщо вони оформлені в письмовій формі та підписані (узгоджені) сторонами (пункт 10.2.).
Згідно із пунктом 11.5. договору додатками до нього є: 
Додаток 1. Технічні (якісні) вимоги до предмета закупівлі.
Додаток 2. Протокол узгодження договірної ціни.
Додаток 3. Розрахунок витрат.
У додатку № 1 до договору «Технічні (якісні) вимоги до предмета закупівлі» сторонами узгоджено:
-об`єкт: ПЛ 330 кВ «Каховська-Джанкой» (пункт 1 додатку № 1);
-місцезнаходження об`єкту: Херсонська область, Каланчацький район, Червоночабанська с/р – земельні ділянки під опорами №№ 177а, 178а, 179а, 181а, 182а, 183а, 184а, 185а, 186а, 187а, 188а, 189а, 190а, 191а, 192а, 195а, 196а, 197а, 198а, 199а, 200а, 201а – 22 шт.; Херсонська область, Чаплинський район, Чаплинська с/р - земельні ділянки під опорами №№ 174а, 175а, 176а – 3 шт.; Херсонська область, Чаплинський район, Першокостянтинівська с/р – земельна ділянка під опорою №277а – 1 шт. (пункт 2 додатку № 1);
-документація із землеустрою повинна бути розроблена у відповідності до вимог чинного законодавства та нормативних документів (пункт 6);
-обсягом робіт (серед інших) є розроблення технічної документації, проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою у відповідному органі державної влади або місцевого самоврядування, реєстрація земельних ділянок в Автоматизованій системі Державного земельного кадастру.
В подальшому сторонами до укладеного договору неодноразово вносилися зміни шляхом укладення додаткових угод.
Так, додатковою угодою № 1 від 29.12.2017 продовжено строк надання послуг та строк дії договору до 31.12.2018.
Додатковою угодою № 2 від 29.12.2018 продовжено строк надання послуг та строк дії договору до 30.06.2019.
Додатковою угодою № 3 від 27.06.2019 продовжено строк надання послуг та строк дії договору до 31.12.2019.
У зв`язку з перетворенням Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», сторони уклали додаткову угоду №4 від 01.10.2019 до договору, відповідно до якої в преамбулі та тексті договору слова «Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» замінено на «Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».
Додатковою угодою № 5 від 19.11.2019: 
-продовжено строк надання послуг та строк дії договору до 31.12.2020;
-визначено додатковий об`єкт послуг – «ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан» опора №276»
-пункт 1.6. розділу І договору викладено в наступній редакції:
« 1.6. Виконавець надає послуги щодо наступних об`єктів:
-ПЛ 330 кВ Каховська-Джанкой: опори №№ 174а, 175а, 176а, 177а, 178а, 179а, 181а, 182а, 183а, 184а, 185а, 186а, 187а, 188а, 189а, 190а, 191а, 192а, 195а, 196а, 197а, 198а, 199а, 200а, 201а;
-ПЛ 220 кВ Каховська-Титан: опора №276»;
-пункт 2 додатку 1 до договору «Технічні (якісні) вимоги до предмета закупівлі» викладено в наступній редакції: « 2. Місцезнаходження об`єкту: Каланчацький, Чаплинський райони Херсонської області»;
-у пункті 7 додатку 1 до договору «Технічні (якісні) вимоги до предмета закупівлі» визначений обсяг робіт, який складається з: 1) встановлення місцезнаходження земельної ділянки вздовж осі ПЛ шляхом виконавчої зйомки; 2) виявлення земельної ділянки на предмет накладання на земельні ділянки зі складанням офіційного звіту, в склад якого входить зведений план в розрізі сільських рад з нанесенням відповідної повітряної лінії, меж земельних ділянок власників та землекористувачів, список землевласників, землекористувачів земельних ділянок; 3) розроблення землевпорядної документації та виконання заходів, необхідних для відведення земельної ділянки; 4) реєстрація земельної ділянки в Держгеокадастрі; 5) розроблення землевпорядної документації та виконання заходів, необхідних для викупу та відведення земельної ділянки; 6) реєстрація земельної ділянки в Держгеокадастрі; 7) реєстрація земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
-доповнено пункт 11.5. договору новим додатком №4 «Календарний план».
Як вбачається із додатку №4 «Календарний план», розроблення землевпорядної документації та виконання заходів, необхідних для відведення та реєстрації 37 земельних ділянок в Держгеокадастрі повинні бути виконані у строк до 30.11.2019, вартість робіт – 100080,86 грн. Розроблення землевпорядної документації та виконання заходів, необхідних щодо викупу та відведення, а також реєстрації 1 (однієї) земельної ділянки в Держгеокадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно мають бути виконаними до 31.12.2020, а вартість робіт складає 40000,00 грн. Всього 38 земельних ділянок, вартість робіт – 140080,86 грн.
За змістом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», проект виготовлений позивачем стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6525483100:02:001:0650 для її відведення відповідачу, загальною площею 0,0074га, із цільовим використанням: під розміщення та обслуговування опори № 276 повітряної лінії 220 кВ «Каховська-Титан», що розташована за межами населених пунктів на території Першокостянтинівської сільської ради Чаплинської об`єднаної територіальної громади Херсонської області.
Розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації № 572 від 08.07.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у постійне користування» затверджено проект землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки площею 0,0074 га з кадастровим номером 6525483100:02:001:0650 із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення державної власності, що розташована за межами с.Першокостянтинівка Каховського району Херсонської області для розміщення та обслуговування існуючої опори № 276 повітряної лінії 220 кВ «Каховська-Титан»; надано Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» вказану ділянку у постійне користування.
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 266406914 від 19.07.2021 речове право, а саме, право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6525483100:02:001:0650, площею 0,0074 га, 13.07.2021 було зареєстроване за відповідачем.
22.07.2021 позивач листом за вих. № 3036/07 направив відповідачу акт здачі-приймання наданих послуг № 2107, рахунок-фактуру, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оптичний диск з електронним документом, розпорядження про затвердження проекту землеустрою та копію витягу з реєстру речових прав, а також висловив прохання підписати акт виконаних робіт. Поштове відправлення позивачем здійснювалося з описом вкладення до цінного листа.
Зокрема, за змістом акту № 2107 здачі-приймання наданих послуг, який підписаний позивачем, останній надав послуги на суму 40000,00 грн.
Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000035 на суму 40000,00грн.
Листом за вих. № 01/32374 відповідач повернув позивачу надані документи разом зі складеним актом виявлених недоліків. У листі вказав, що позивач не надав оригінали витягів із Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки та із Державного реєстру речових прав про реєстрацію речового права на земельну ділянку під опорою №276 ПЛ 220 кВ Каховська-Титан, а також в акті приймання-передачі відсутня інформація стосовно всього об`єму робіт за договором.
Згідно із актом виявлених недоліків від 27.07.2021, який складений та підписаний відповідачем, акт складений стосовно підтвердження відсутності оригіналів витягів із Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6525483100:02:001:0650 під опорою № 276 повітряної лінії 220 кВ «Каховська-Титан»; в акті приймання-передачі послуг відсутня інформація стосовно всього об`єму послуг та їх вартості.
За обліковими даними сторін відповідач сплатив за виконані роботи 100080,86 грн., а тому, на думку позивача, заборгованість складає 40000,00 грн.
У зв`язку із несвоєчасною сплатою означеної суми за виконані роботи, позивач нарахував пеню у сумі 123,29 грн. за період з 01.09.2021 по 27.09.2021 та річні у сумі 88,77 грн. за цей же період.
За таких обставин виник спір, що є предметом розгляду у даній справі.
Позиція суду апеляційної інстанції
Стосовно доводів скаржника про порушення судом вимог статей 27, 29 Господарського процесуального кодексу України (правил територіальної юрисдикції)
Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 Господарського процесуального кодексу України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 Господарського процесуального кодексу України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 Господарського процесуального кодексу України).
Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.
Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Зазначений припис поширює свою дію абсолютно на всі випадки, коли процесуальне законодавство не обумовлює будь-якого відмінного варіанту стосовно конкретного виду справ, а тому іменується загальним, адже діє як загальне правило, на відміну від інших видів підсудності, що застосовуються як спеціальне правило підсудності. 
Вищевказане обумовлене тим, що на противагу іншим правовим положенням про підсудність, норма статті 27 Господарського процесуального кодексу України не обмежується директивою про певну категорію справ, які необхідно розглядати за цим правилом підсудності, у той час як всі інші правові норми кореспондуються із характеристиками справи за предметною або суб`єктною ознакою, а тому підлягають застосуванню виключно у випадку кореляції конкретної справи з цими ознаками.
Водночас, за умовами частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
У всіх передбачених приписами статті 29 Господарського процесуального кодексу України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).
Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України).
Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.
Вказані вимоги є вичерпними, жодних інших вимог для визначення підсудності за вибором позивача, у тому числі щодо заявлення позовних вимог, безпосередньо пов`язаних з місцем виконання цього договору, господарське процесуальне законодавство не встановлює.
Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
В силу частини першої статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.
Поняття «місце виконання зобов`язання» за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання «місце виконання зобов`язання», але й іншими словосполученнями.
За змістом пункту 1.6. укладеного між сторонами договору, з урахуванням пункту 2 додатку 1 до договору «Технічні (якісні) вимоги до предмета закупівлі» (в редакції додаткової угоди № 5 від 19.11.2019), місцем надання послуг (фактично місцем виконання договору) є адреси земельних ділянок, які знаходяться на території Херсонської області.
Відтак, умови договору передбачають місце виконання договору на території Херсонської області.
Окрім цього, у даному випадку з огляду на специфіку регламентованих у договорі правовідносин, виконувати такий договір можливо лише на території Херсонської області, оскільки кінцевою метою укладення договору № 60-6/2251-17 від 14.08.2017 є оформлення права користування земельними ділянками під повітряними лініями, розташованими на території Херсонської області.
Таким чином, позивач, користуючись правом, передбаченим частинами першою та п`ятою статті 29 Господарського процесуального кодексу України, правомірно звернувся з даною позовною заявою до Господарського суду Херсонської області.
За таких обставин розгляд справи Господарським судом Херсонської області був вчинений без порушень правил територіальної юрисдикції.
Доводи скаржника про відсутність підстав для застосування положень частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів, а не про фактичне виконання зобов`язань, є помилковими, оскільки право позивача на вибір підсудності випливає саме з особливостей договору, в якому визначено місце виконання або виконувати який можливо лише в певному місці, а не з предмету спору.
Щодо правової природи договору та договірних відносин
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.
Відповідно до частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Договір підряду характеризується тільки йому властивими рисами: підрядник виконує роботу згідно із завданням замовника; обов`язку підрядника виконати відповідну роботу та передати його замовнику кореспондується право і обов`язок замовника прийняти виконану належним чином роботу та сплатити відповідну ціну. 
Зміст підрядного договору визначається його істотними умовами, якими є предмет договору, його ціна та строки виконання робіт. 
Предмет договору має індивідуальний характер. Тобто, у договорі підряду замовник має можливість індивідуалізувати свою річ, яку виготовлятиме підрядник, а тому договором мають бути чітко визначені її характеристики, такі як кількість, якість, інші необхідні характеристики, як правило, на розсуд замовника.
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина перша статті 843 Цивільного кодексу України).
Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі (стаття 844 Цивільного кодексу України). Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.
Строки початку і завершення виконання підрядних робіт та терміни передачі результатів робіт замовнику є істотними умовами договору підряду. Статтею 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. На практиці при виконанні довгострокових робіт сторонами часто затверджуються графіки проведення робіт, яких має дотримуватися підрядник під загрозою штрафних санкцій або навіть припинення договору.
Ще однією рисою договору підряду є те, що за договором підряду оплачується результат, а не процес, при цьому результат є матеріальним та споживається після прийняття замовником. Тобто, об`єкт договору підряду є матеріальний.
Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, колегія суддів вбачає, що договір №60-6/2251-17 від 14.08.2017 за своєю правовою природою є договором підряду.
Двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу, водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Безпосередньо обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником, урегульований положеннями статті 853 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до пункту 5.3. договору акт підписується замовником (за відсутності претензій до якості послуг) протягом 5 робочих днів з дати отримання акту від виконавця (такий же строк для підписання замовником акту і у випадках повторного його направлення замовнику після усунення виконавцем недоліків). 
При наявності у замовника зауважень (претензій), викликаних недоліками (порушенням) надання послуг (неякісні послуги), замовник протягом 5 робочих днів з дати встановлення, що послуги надані неякісно, але не пізніше 10 робочих днів з дати отримання ним від виконавця акту, надає зауваження (претензії) до якості послуг (викладаються замовником в акті виявлених недоліків, який надсилається/надається виконавцю для виконання) та встановлює строк для усунення виконавцем недоліків (пункт 5.2.).
Враховуючи положення статті 853 Цивільного кодексу України та пунктів 5.2., 5.3. договору, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.
Матеріали справи свідчать про те, що відмова відповідача прийняти та оплатити виконані позивачем роботи мотивована їх неякісністю, про що позивач був повідомлений листом за вих. № 01/32374 з долученим до нього актом виявлених недоліків від 27.07.2021, який складений стосовно підтвердження відсутності оригіналів витягів із Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6525483100:02:001:0650 під опорою № 276 повітряної лінії 220 кВ «Каховська-Титан»; в акті приймання-передачі послуг відсутня інформація стосовно всього об`єму послуг та їх вартості.
Статтею 857 Цивільного кодексу України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру (частина перша). Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові (частина друга).
Відповідальність підрядника за неналежну якість роботи унормовано статтею 858 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:
-якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі у розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором (частина 1);
-підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків (частина 2);
-якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (частина 3).
Як правильно установлено судом першої інстанції, за змістом додаткової угоди № 5 від 19.11.2019 до договору підряду його предмет (у спірній його частині) сторонами визначений як:
-розроблення землевпорядної документації та виконання заходів, необхідних для викупу та відведення земельної ділянки;
-реєстрація земельної ділянки в Держгеокадастрі;
-реєстрація земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Надаючи оцінку якості виконаних позивачем робіт, суд першої інстанції вірно вказав, що вона по відношенню до предмету договору (у спірній його частині) полягає у використанні результатів робіт, якими є: проект землеустрою» (стосовно земельної ділянки під розміщення опори № 276 повітряної лінії 220 кВ «Каховська-Титан»); його затвердження у встановленому законом порядку; безпосередня реєстрація відведеної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та реєстрація речового права на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
З матеріалів справи вбачається, що позивач виготовив проект землеустрою, здійснив всі належні дії для його затвердження у встановленому законом порядку, що підтверджується як самими проектом, так і розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації № 572 від 08.07.2021 про його затвердження, а також здійснив дії із державної реєстрації речового права на земельну ділянку, підтвердженням чому є Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки.
Колегія суддів підтримує висновок суду попередньої інстанції, що предметом договору є не отримання витягів з відповідних реєстрів, а безпосередня реєстрація земельної ділянки та прав на неї. При цьому ані у договорі, ані у додатковій угоді № 5 не зазначено, що позивач за результатами підрядних робіт повинен передати будь-які витяги з відповідних реєстрів.
Твердження скаржника про те, що позивач не надав розроблений відповідно до вимог чинного законодавства України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під опорою № 276 ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан» та рішення відповідного органу влади про затвердження проекту землеустрою і надання у постійне користування відповідачу земельної ділянки під опорою № 276 ПЛ 220 кВ «Каховська-Титан» на території Чаплинської ОТГ Херсонської області, спростовуються наявними в матеріалах справи листом позивача за вих. № 3036/07 від 22.07.2021 про направлення відповідачу акту здачі-приймання наданих послуг № 2107, рахунку-фактури, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оптичного диску з електронним документом, розпорядження про затвердження проекту землеустрою та копії витягу з реєстру речових прав, а також описом вкладення до цінного листа з наявним на ньому штемпелем оператора поштового зв`язку.
Отже, як правильно зазначив Господарський суд Херсонської області, виконані позивачем роботи є якісними та відповідають договірним відносинам, у тому числі щодо переліку та об`єму робіт.
Натомість заперечення відповідача, а також його дії з непідписання акту приймання-передачі робіт та складання акту про виявлені недоліки стосовно обов`язковості передачі оригіналів витягів не ґрунтуються на наявних між сторонами договірних відносинах, оскільки такий обов`язок договором не встановлений.
Підсумовуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач безпідставно відмовився від підписання спірного акту, і така відмова від приймання виконаних позивачем робіт за договором підряду є необґрунтованою. 
Частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`занні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У договорі строк оплати сторони визначили по відношенню до дати підписання відповідачем акту виконаних робіт, проте такий акт не підписаний обома сторонами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених у даній справі обставин щодо необґрунтованої відмови замовника від приймання виконаних позивачем робіт за договором підряду, сам по собі факт відсутності підписаного обома сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт, оскільки предметом договору підряду є виготовлення землевпорядної документації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, а тому наявність виготовлених позивачем документів та державна реєстрація за відповідачем права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6525483100:02:001:0650, площею 0,0074 га, вказує на належне виготовлення позивачем об`єкта договору.
За таких обставин акт передачі-приймання виконаних робіт не є єдиним можливим документом стосовно підтвердження виконаних робіт. З огляду на наявність виконаних підрядних робіт належної якості замовник в порушення вимог статті 853 Цивільного кодексу України безпідставно не прийняв виконані за договором роботи, а, отже, зобов`язаний їх оплатити.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Спосіб захисту як механізм відновлення порушеного права та забезпечення виконання юридичного обов`язку має втілювати безпосередню мету, якої бажає досягти суб`єкт захисту (позивач).
Кінцевою метою укладення договору підряду є: для замовника – отримання індивідуалізованого результату праці підрядника, а для підрядника – одержання оплати за свою працю.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/16744/17 вказала, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.
Встановлені судом у даній справі обставини щодо недоведеності відповідачем виконання позивачем неякісних робіт за договором та необґрунтованої відмови у їх прийнятті, з огляду на зазначене вище правове регулювання, а також правову природу і умови договору, дає підстави для висновку, що на відповідача, як сторону договору, покладено обов`язок виконувати прийняті на себе зобов`язання відповідно до умов цього договору, а саме, оплатити виконані позивачем роботи.
У зв`язку з наведеним спростовуються доводи скаржника щодо обрання позивачем неналежного способу захисту права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду пешої інстанції, що з огляду на наявність виконаних підрядних робіт та непідписання сторонами акту передачі-приймання робіт, відповідач зобов`язаний сплатити їх вартість з дати виконання робіт, якою є дата державної реєстрації речового права на земельну ділянку за відповідачем як кінцева дія та етап підрядних робіт, а саме 13.07.2021.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем коштів за виконані позивачем роботи, у зв`язку з чим в спірних правовідносинах відповідачем порушено умови договору № 60-6/2251-17 від 14.08.2017 та положення наведеного вище законодавства в частині своєчасності здійснення розрахунків з позивачем.
Враховуючи викладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором є його порушення у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 40000,00 грн.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Отже, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також відсотків річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати отриманого товару, є правомірним нарахування позивачем 3% річних на існуючу суму боргу. 
Як вже було зазначено, відповідач повинен був виконати зобов`язання з наступного дня після виконання робіт, проте позивач пеню нарахував за період з 01.09.2021 по 27.09.2021, а тому, з урахуванням принципу диспозитивності сторін, нарахування річних повинне здійснюватися за період, який обрав позивач.
Судом апеляційної інстанції було перевірено здійснений судом першої інстанції розрахунок заявлених до стягнення процентів річних в розмірі 88,77 грн. за період з 01.09.2021 по 27.09.2021. Вказані вище розрахунки є арифметично вірними та корегуванню не потребують.
Отже, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасну сплату за виконані роботи в розмірі 88,77 грн. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною першою статті 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 6.2. договору встановлено, що за порушення строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Отже, у випадку несвоєчасної сплати вартості робіт відповідач повинен сплатити позивачу пеню у вказаному розмірі.
Суд першої інстанції, встановивши наявність порушення зобов`язання відповідача щодо повної та своєчасної сплати вартості робіт у спірній сумі за укладеним між сторонами договором, дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем пені у розмірі 123,29 грн. за період з 01.09.2021 по 27.09.2021.
Враховуючи те, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання за договором № 60-6/2251-17 від 14.08.2017 щодо здійснення оплати за виконані роботи, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню у відповідності до пункту 6.2 договору, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. 
Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений судом розрахунок суми пені, встановив його правильність.
Щодо тверджень апелянта про неправомірність стягнення штрафних санкцій та 3% річних з підстав того, що відповідальність за таку затримку не наступає, адже пунктом 6.7. договору визначено, що відповідач не несе відповідальності за затримку оплати у випадку порушення зобов`язань зі сторони позивача, яке мало місце у даному випадку, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із частиною четвертою статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
У відзиві на позовну заяву, поданому Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», не містилося вказівки на незгоду з обставинами, на яких ґрунтувалися позовні вимоги Приватного підприємства Науково-виробнича фірма «Нові технології- ГІС», саме у зв`язку з безпідставністю нарахування пені та 3% річних через порушення позивачем строків виконання робіт, отже, відповідач не вправі заперечувати проти таких обставин під час розгляду справи по суті з відповідних мотивів, які були ним наведені лише в апеляційній інстанції (подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №910/8662/20, від 02.06.2020 у справі № 909/1054/19).
Висновки суду апеляційної інстанції
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Херсонської області про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Херсонської області від 06.12.2021 у справі №923/1289/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

                    Головуючий суддя                                                            Л.В. Поліщук

                    Суддя                                                                                К.В. Богатир

                    Суддя                                                                                С.В. Таран