Постанова                                           
Іменем України
19 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 757/7499/17-ц
провадження № 61-7252св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),
суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
заявник (боржник) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
стягувач - SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП),
суб`єкт оскарження - начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевська Ірина Ігорівна, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року в складі судді Вовка С. В. та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року в складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., 
Лапчевської О. Ф.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду зі скаргою на дії начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби 
у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Печерське РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ)) Ярушевської І. І. щодо винесення постанови про відмову 
у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні 
№ 61936958.
Заява мотивована тим, що державний виконавець ОСОБА_1 , зловживаючи службовим становищем, здійснила підроблення актів 
від 16 жовтня 2019 року та від 30 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим 
07 травня 2020 року до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - Печерське УП ГУНП 
у місті Києві) подано заяву про кримінальне правопорушення за частиною другою статті 366, частиною першою статті 364 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
З огляду на викладене, 07 травня 2020 року на адресу начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. подано заяву про відвід державного виконавця 
ОСОБА_1. з вимогою про передачу виконавчого документа іншому державному виконавцю зазначеного відділу виконавчої служби.
Постановою начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року у задоволенні відводу відмовлено з посиланням на те, що AT «КБ «ПриватБанк» не навело чітких підстав для задоволення вказаної заяви. Банк не погодився 
з рішенням Ярушевської І. І. , вважав відмову у задоволенні відводу 
  ОСОБА_1 незаконною, а винесену постанову такою, що підлягає скасуванню.
На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило: визнати неправомірними дії начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 61936958 та скасувати зазначену постанову.
Короткий зміст судових рішень судів першої й апеляційної інстанцій 
і мотиви їх ухвалення
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Скасовано постанову начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 61936958.
У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час аналізу обґрунтованості вимог заяви АТ КБ «ПриватБанк» від 07 травня 2020 року встановлено відсутність будь-яких фактичних даних про перебування державного виконавця ОСОБА_1. у приміщенні банку 
16 жовтня 2019 року та 30 жовтня 2019 року, а також доказів відмови уповноваженого представника банку від підписання вказаних актів. Такі обставини залишилися поза увагою начальника виконавчої служби Ярушевської І. І. при винесенні постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 61936958, тому така постанова підлягає скасуванню.
Судом не встановлено обставин щодо неправомірності дій начальника виконавчої служби Ярушевської І. І. при винесенні постанови про відмову 
у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 61936958, такі дії відповідають вимогам статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга підлягає задоволенню частково.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) залишено без задоволення. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що постанова начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу не містить обґрунтувань та мотивів відхилення обставин щодо наявності потенційного конфлікту інтересів, наведених АТ КБ «ПриватБанк» у заяві про відвід як підставу, передбачену частиною четвертою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» для відводу, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування спірної постанови про відмову у відводі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП), посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП), належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, тому наявні підстави для застосування пункту 5 частини першої 
статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Вказаний учасник справи (стягувач) обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, проте апеляційний суд залишив зазначені твердження поза увагою. Неповідомлення стягувача про дату, час і місце розгляду справи є безумовною підставою для скасування судового рішення.
У практиці Верховного Суду відсутній висновок щодо застосування 
абзацу другого частині першої та абзацу першого частини другої 
статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах.
Заява про відвід державного виконавця у виконавчому провадженні 
№ 61936958 від 07 травня 2020 року є неналежно обґрунтованою, начальник Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевська І. І. діяла законно при винесенні постанови про відмову 
у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року, яка відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи інших учасників справи
АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду відзив на касаційну скаргу, вказуючи на її безпідставність, тому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін, оскільки вказані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що у заяві про відвід обґрунтовано та підтверджено факт існування у державного виконавця потенційного конфлікту інтересів, який безпосередньо впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень. Доводи скаржника про те, що він не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки він був учасником судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Неявка стягувача не перешкоджає розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.
Інший учасник справи відзиву на касаційну скаргу не направив.
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2021 рокувідкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.
Вказана справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що на примусовому виконанні Печерського РВ ДВС 
у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 61936958 з примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі № 757/7499/17-ц, а саме: про встановлення обов`язку, у тому числі, але не виключно Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), назву якого змінено на АТ КБ «ПриватБанк», та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: депозитного договору від 04 червня 2014 року № 5/CY031T, депозитного договору від 03 квітня 2012 року № 1/CY0424, депозитного договору 
від 20 квітня 2012 року № 2/CY0424, депозитного договору від 03 квітня 2012 року № 1/CY042K, депозитного договору від 20 квітня 2012 року 
№ 2/CY042K, депозитного договору від 05 травня 2014 року № 3/CY06HR, депозитного договору від 05 травня 2014 року № 4/CY00MX, 
депозитного договору від 05 травня 2014 року № 4/CY03J5), які укладені 
з CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP у тому числі, але не виключно в частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків 
(процентів) за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування/розпорядження/повернення/виплати грошових коштів, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору.
Державний виконавець ОСОБА_1. 16 жовтня 2019 року склала акт, у якому зазначено про те, що виходом за адресою: місто Київ, 
вулиця Грушевського, 1д встановлено невиконання рішення суду боржником(AT КБ «ПриватБанк»).
На підставі зазначеного акта (за невиконання рішення суду) державний виконавець ОСОБА_1. 16 жовтня 2019 року наклала на 
AT КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 5 100 грн, а також зобов`язала виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередила про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
30 жовтня 2019 року державний виконавець ОСОБА_1. повторно склала акт, у якому зазначила про те, що виходом за адресою: місто Київ, вулиця Грушевського, 1д встановлено, що боржник не виконав рішення суду.
На підставі акта від 30 жовтня 2019 року (за невиконання рішення суду) державний виконавець ОСОБА_1. 30 жовтня 2019 року наклала на AT КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 10 200 грн, а також зобов`язала виконати рішення протягом трьох робочих днів та попередила про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
На підставі зазначених вище актів від 16 жовтня 2019 року і від 30 жовтня 
2019 року державний виконавець ОСОБА_1. 05 листопада 2019 року звернулася до Печерського УП ГУНП у місті Києві з поданням про кримінальне правопорушення відносно посадових осіб AT КБ «ПриватБанк» за статтею 382 КК України за фактом умисного невиконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року у справі 
№ 757/7499/17-ц.
07 травня 2020 року до Печерського УП ГУНП у місті Києві подано заяву про кримінальне правопорушення за частиною другою статті і частиною першою статті 364 КК України.
За вказаними фактами Печерським УП ГУНП у місті Києві 13 травня 
2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за частиною першою статті 366 КК України.
AT КБ «ПриватБанк» 07 травня 2020 року подало начальнику Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевській І. І. заяву про відвід державного виконавця ОСОБА_1. з вимогою про передачу виконавчого документа іншому державному виконавцю.
АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись із заявою про відвід державного виконавця, посилалось на існування потенційного конфлікту інтересів, що безпосередньо впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень останнім. Зі змісту поданої заяви вбачається, що державний виконавець ОСОБА_1., зловживаючи службовим становищем, здійснила підроблення актів від 16 жовтня 2019 року та від 30 жовтня 2019 року, оскільки до приміщення АТ КБ «ПриватБанк» не з`являлися представники Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) та відповідно державний виконавець ОСОБА_1. не могла встановити, що рішення суду боржником не виконано.
Постановою начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року у задоволенні відводу відмовлено з посиланням на те, що AT КБ «ПриватБанк» не наведено чітких підстав для задоволення заяви про відвід державного виконавця.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 129 Конституції України судові рішення 
є обов`язковими до виконання.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні 
є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Так, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої 
служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до 
статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Надточій проти України» зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.
Відповідно до частини першої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Стаття 128 ЦПК України визначає, що суд викликає учасників справи 
у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо 
визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими 
повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (стаття 223 ЦПК України).
У судове засідання, призначене на 16 липня 2020 року, сторона виконавчого провадження, а саме стягувач - SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП), не з`явився. Суд першої інстанції вирішив скаргу 
АТ КБ «ПриватБанк» в одному судовому засіданні.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного повідомлення SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 16 липня 2020 року.
Доказів на підтвердження вжиття судом заходів з метою виклику в судове засідання стягувача - SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП), матеріали справи не містять.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням 
статті 6 Конвенції.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 2-941/11.
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) цього обов`язку судом призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання 
є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 752/11822/15-ц.
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Зазначений правовий висновок, викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18.
Задовольняючи частково скаргу АТ КБ «ПриватБанк» (боржника), суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цієї скарги в частині вимог про скасування постанови начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 61936958.
Однак місцевий суд не пересвідчився в обізнаності стягувача - SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП), про час і місце призначеного судового засідання та розглянув справу за його відсутності, чим порушив конституційне право останнього на участь у судовому розгляді, не забезпечив право особисто надати свої доводи та міркування щодо поданої скарги.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням 
статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційний суд на зазначені порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону належної уваги не звернув, незважаючи на викладені в апеляційній скарзі доводи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про можливість залишення без змін ухвали суду першої інстанції. В силу процесуальних повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості усунути такі порушення.  
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку про її обґрунтованість щодо неналежного повідомлення заявника про дату, час 
і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до цього суду.
Щодо судових витрат
Зважаючи на те, що за результатами касаційного перегляду, колегія 
суддів дійшла висновку про скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                  В. М. Ігнатенко
Судді:                                                                                               С. О. Карпенко
                                                                                                            С. Ю. Мартєв
                                                                                                            В. В. Сердюк
                                                                                                            В. А. Стрільчук