ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 461/2409/22 пров. № А/857/12421/22	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Довгої О.І., Глушко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.08.2022 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Романюк В.Ф., повне судове рішення складено 04.08.2022) у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови №11 адміністративної комісії при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення,-

                                                 ВСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №11 від 10 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 13 600,00 грн. Просить закрити провадження у справі.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що вважає постанову неправомірною, оскільки така винесена з порушенням чинного законодавства. Посадовою особою, якою складено постанову не враховано всіх обставин справи, докази на підставі яких прийняте рішення є неповними та недопустимими, а обставини, зазначені у постанові не відповідають дійсності. Вважає, що в її діях відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2статті 156 КУпАП,. Просив позов задоволити.
Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.08.2022 року адміністративний позов задоволено. Постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №11 від 10 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 13 600грн. - скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2ст.156КУпАП-закрито.
Рішення суду першої інстанції оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою №11 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 10 березня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2статті 156 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600 гривень.
11 січня 2022 ДОП С ДОП ВП №2 ГУНП у Львівській області складено протокол серії ВАБ №791417 щодо ОСОБА_1 , яка 11.01.2022 о 22:40 год. по вул.Симоненка, 10а, будучи продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснила продаж алкогольного напою, після 22:00 год., чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.
Відповідно до частини 2статті 156 КУпАП відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.
Ухвалою ЛМР №4710 від 11.03.2019 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)», заборонено роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) у стаціонарних об`єктах торгівлі та тимчасових спорудах, за винятком закладів ресторанного господарства, з 22.00 год. до 10.00 год.
При розгляді справи, адміністративною комісією досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №791417 від 11.01.2022 року, складений ЛРУП №2, рапорт від 11.01.2022, пояснення ОСОБА_2 від 11.01.2022 року, фотокопію внутрішнього COVID - сертифіката Туз В.М. із додатку «Дія»; фотокопія ліцензії ДПСУ ГУ ДПС у Львівській обл.; фотокопію магазину «Бейкер Маркет» 11.01.2022; повітку №2 від 08.02.2022; повістку №2/1 від 11.02.2022; повістку №5 від 18.02.2022.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
У постанові від 26.04.2018 по справі № 338/855/17 Верховний Суд вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям283і284 КУпАП. 
Зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Для притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками, існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 та п.п. 1429 постанови Верховного Суду від 18.06.2020 по справі 686/14075/16-а.
Згідно положень ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Апеляційний суд звертає увагу, що сторона відповідача не надала суду та в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних напоїв в заборонений час. 
Оскаржувана постанова не містить посилання на достатні та допустимі докази, які доводять факт вчинення правопорушення.
Відтак, докази є недопустимими та недостатніми для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.
Протокол про адміністративні правопорушення складений із недоліками, зокрема, у протоколі не вказано за яким підпунктом, пунктом, частиною, статтею та якого нормативно-правового акта передбачено певне правило поведінки.
Згідно загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП, обов`язковою ознакою складу правопорушення, у тому числі передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно зі ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретну норму права, яку порушила ОСОБА_1 .
У графі «особу встановлено» уповноважена особа зазначила «особу встановлено», в той час, коли мали бути вказані реквізити документа, на підставі якого було встановлено особу.
Опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть. У контексті положень ч.2 ст.156 КУпАП опис обставин, крім згаданого вище, має містити кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу.
Згідно копії протоколу, вказані законодавчі вимоги щодо змісту такого не дотримано: не вказано вартісних характеристик проданого напою, не зазначено даних щодо свідків та понятих. Крім того, у протоколі не вказано жодних доказів, які до нього додаються, а лише зазначено «згідно опису», що на думку колегії суддів не є належними доказами, на підставі яких можна встановити наявність складу адміністративного правопорушення.
Жодними належними доказами не підтверджується факт продажу позивачем саме алкогольного напою. Експертні дослідження з цього приводу до матеріалів справи не надано.
Фіксація правопорушення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій уповноважених осіб з перевірки наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.
Разом з тим, до копії адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, долучено рапорт від 11.01.2022, пояснення ОСОБА_2 від 11.01.2022 року, фотокопію внутрішнього COVID-сертифіката Туз В.М. із додатку «Дія»; фотокопія ліцензії ДПСУ ГУ ДПС у Львівській обл.; фотокопію магазину «Бейкер Маркет» 11.01.2022;
Вказані пояснення, рапорт та фотокопії враховані адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради при прийнятті оскаржуваної постанови.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_2    не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення як свідок, дані щодо нього відсутні у графі протоколу «Склад адміністративного правопорушення», де описано суть вчиненого адміністративного правопорушення, а відібрані письмові пояснення не зазначені як додаток до протоколу. 
Крім того, Відповідач не встановив статус ОСОБА_2 .. 
Якщо останній був свідком, як зазначила у судовому засіданні Відповідач, згідно з ч.1 ст.256 КУпАП прізвища, адреси свідків зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Таким чином, суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_2 , оскільки вважає, що такий доказ є неналежним та недопустимим.
Аналогічний підхід суду до рапорту поліцейського, який у розумінні статті 251 КУпАП не може вважатися належним і допустимим доказом учинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, оскільки працівники Національної поліції є зацікавленими особами при розгляді цієї справи, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи, а тому такий рапорт не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.
Вказаний рапорт також не згадується у додатку до протоколу, а зазначений у ньому опис, не був наданий ні відповідачу, ні суду, що ставить під сумнів його зміст та включення до його переліку тих доказів, які були взяті до уваги адміністративною комісією при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає інших належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачкою правопорушення, зокрема, належного фото- чи відеофіксації відповідачем не подано. Із доданих фотокопій встановити факт здійснення адміністративного правопорушення неможливо. Дослідивши додані фотокопії, суд не бере такі до уваги, оскільки на них не вказано час та місце вчинення правопорушення технічним способом, що не дає підстави вважати такі докази достовірними та допустимими.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-

                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м.Львова  від 02.08.2022 року у справі №461/2409/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. В. Глушко