ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 179/608/22(2-а/179/11/22)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання:Тарханової А.Є.,  
розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Кравченко О.Ю.) у справі №179/608/22(2-а/179/11/22) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження.
В обґрунтування позовних вимог зазначила про незгоду з оскарженими рішеннями, оскільки при їх прийнятті не було враховано вимог ст.33 КУпАП, а також порушені її права, передбачені ст.268 КУпАП, у тому числі право знайомитися з матеріалами справи, на правову допомогу; при складанні протоколу ПР МДН №003403 про адміністративні правопорушення її не було ознайомлено з правами та обов`язками відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Спірне рішення про примусове повернення до країни походження має посилання на протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі встановлює лише виявлені порушення, однак не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків, а постанова ПН МДН №003395 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. на час затвердження даного рішення не набрала законної сили. Крім того, повернення до Російської Федерації в умовах війни неможливе та загрожує її життю та здоров`ю.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
На вказане рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим,  що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача.
Так зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята у порушення ст.33 КУпАП, а також з порушенням ст.268 КУпАП. Судом також не враховано, що іноземець або особа без громадянства не може бути повернута чи примусово видворено в ситуації міжнародного або внутрішнього конфлікту, та вважає, що у країні походження позивачу може загрожувати небезпека. Так позивач має проукраїнську позицію, а на теперішній час вирішується питання призову її сина до лав ЗСУ.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та прийнято обґрунтоване рішення. 
Позивач, представник позивача до суду апеляційної інстанції не з`явились. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи. У задоволенні клопотання представника позивача  про відкладення розгляду справи відмовлено.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи відзиву. У задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачка є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта. (а.с.11)
Позивачка має сина, який народився у с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.19)
Відповідно до копії довідок виконкому Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 23.06.2022 року та від 28.06.2022 року, позивачка,  її син та співмешканець проживають без реєстрації паспортного столу за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивачка на території Дмухайлівського старостинського округу Чернеччинської сільської ради має в користуванні земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,05 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,63 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.17-18)
05 лютого 2011 року позивачка прибула на територію України по національному паспорту НОМЕР_1 , виданому Черкеським ГУВС Карачаєво-Черкеської Республіки Російської Федерації 06.07.2001 року, через КПП «Іловайськ» та до 05.05.2011 року до органів ДМС України з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України не зверталася.
За порушення правил перебування на території України постановою ПН МДН 001566 від 13.04.2021 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. (а.с.99), а також було прийнято рішення №1 від 13.04.2021 року про примусове повернення з України громадянки РФ ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачку зобов`язано залишити територію України у термін до 12 травня 2021 року (а.с.92). Зазначені постанова та рішення позивачкою не оскаржувались та були виконані у добровільному порядку.
Згідно інформації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про перетинання державного кордону, позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхала з території України через пункт пропуску «Гоптівка» 04.05.2021 року (а.с.110).
23липня 2021 року ОСОБА_2 прибула на територію України по національному паспорту НОМЕР_2 через КПП «Гоптівка» та до теперішнього часу перебуває на території України (а.с.134).
11 червня 2022 року завідувачем Магдалинівського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за порушення правил перебування іноземних громадян на території України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №003403 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, згідно якого громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 порушила правила перебування на території України, а саме ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Зміст    ст.63 Конституції України, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено щодо права користування юридичною допомогою, виступати рідною мовою і користування послугами перекладача, про що свідчить підпис ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень (а.с. 15, 124).
Згідно пояснень позивачки у протоколі, остання визнала правопорушення та зазначила, що в Україну вона прибула 23.07.2021 року через КПП «Гоптівка» до свого чоловіка,  з яким не встигла узаконити стосунки.
На підставі протоколу серії ПР МДН №003403 уповноваженою особою Магдалинівського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області винесена постанова серії ПН МДН №003395 від 11.06.2022 року відносно ОСОБА_1 , якою на останню накладено адміністративне стягнення за порушення правил перебування в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, що є порушенням ч. 1, 3 ст. 3, ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень (а.с.16, 125).
11.06.2022 року начальником Магдалинівського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області постановлено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , яким вирішено: примусово повернути позивача до країни походження або третьої країни, зобов`язано покинути територію України у термін до 10.07.2022 року (а.с. 13,114).
З даним рішенням позивач ознайомилась, отримала його копію, про що свідчить її особистий підпис. Крім того, позивач зобов`язується не пізніше 10.07.2022 року залишити територію України.
11.06.2022 року завідувачем Магдалинівського сектору ДМС України ГУ ДМС у Дніпропетровській області повідомлено керівника Новомосковської окружної прокуратури про прийняття рішення про примусове повернення з України громадянки РФ ОСОБА_1 (а.с.133).
Позивач не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення від 11.06.2022 року серії ПН МДН №003395  та рішенням про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 11.06.2022 року, звернулась до суду із зазначеним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустила порушення норм законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що є підставою для прийняття рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, оскільки прибула на територію України 23.07.2021 на загальних підставах та з того часу з України не виїжджала, чим порушила вимоги ст. 4, ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", при цьому доказів продовження позивачу стоку перебування в Україні чи набуття ним статусу, який би давав їй право перебувати в Україні не надала. Доводи позивача про процедурні порушення при прийнятті оскаржених рішень, спростовані поданими доказами до матеріалів справи.
Переглядаючи судове рішення  колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку.
Як вбачається з оскарженої постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МДН №003395 від 11.06.2022, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення законного терміну перебування. (а.с. 125)
Частиною 1 статті 203 КУпАП передбачено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підставою для прийняття рішення від 11.06.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства слугував факт проживання позивача без відповідних документів, що дають право на проживання на території України (а.с. 114, 115).
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Як свідчать встановлені обставини справи та не спростовано таких в суді апеляційної інстанції, позивачка востаннє здійснила в`їзд на територію України за внутрішнім паспортним документом громадянина Російської Федерації 23.07.2021, та з того часу з України не виїжджала, чим порушила вимоги ст. 4, ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
При цьому, колегія суддів враховує, що із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, позивач не зверталася, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримувала, посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувалася.
Щодо доводів позивача про те, що  іноземець або особа без громадянства не може бути повернутий чи примусово видворений в ситуації міжнародного або внутрішнього конфлікту, та вважає, що у країні походження позивачу може загрожувати небезпека, а також що позивач має проукраїнську позицію, а на теперішній час вирішується питання призову її сина до лав ЗСУ, колегія суддів зазначає наступне.
Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" позивачем не надано. Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилань позивача на введення на території України воєнного стану, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки  в чинному законодавстві України не передбачено будь-яких виключень, особливостей чи обмежень у спірних правовідносинах у зв`язку із введеним на території України воєнним станом.
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що спірним рішенням про примусове повернення позивачу надано варіативність дій з метою залишення території України, зокрема виїхати або до країни походження (Російської Федерації), або до третьої країни.
При цьому, позивачка не вказує про наявність об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали її виїзд з території України до третьої країни.
Суд також враховує, що позивачці не заборонено в`їзд в Україну.
Посилання позивача на ту обставину, що рішення про примусове повернення  від 11.06.2022р. містить підставу його прийняття – притягнення до адміністративної відповідальності, є помилковим, оскільки  підставою його прийняття зазначено встановлення факту проживання позивача без відповідних документів, що дають право на проживання на території України, і лише констатовано про складення адміністративного протоколу за ч.1 ст. 203 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДМ №003403 від 11.06.2022 року, винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.203 КУпАП серія ПН МДМ №003395 від 11.06.2026 року, не був залучений адвокат. Колегія суддів зазначає наступне.
Як свідчать встановлені обставини справи, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДМ №003403 від 11.06.2022 року вбачається, що позивачці було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, у тому числі щодо наявного права користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, що підтверджується особистим підписом позивача у відповідній графі протоколу. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачка з 1995 року прибула вперше на територію України, і у 2021 році відносно неї вже приймалися аналогічні рішення про примусове повернення  до країни походження та накладення адміністративного стягнення, тому, відповідно, остання не могла не усвідомлювати зміст документів, які були винесені у відношенні неї та на яких вона поставила власноручний підпис.
Доводи позивача, що остання неодноразово зверталась до міграційної служби, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідач не спростовує тієї обставини, що позивач після прибуття на територію України 23.07.2021р. звернулась за певними роз`ясненням. Доказів про подання заяв з боку позивача, суду не подано. Також позивач не надає доказів оскарження дії, бездіяльності відповідача щодо неприйняття або не розгляду її заяв та документів.
Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 288, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року у справі №179/608/22(2-а/179/11/22) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.272, 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак