Справа № 346/2595/22 
Провадження № 33/4808/599/22 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Лесюка А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лесюка А.В. на постанову Коломийського міськрайонного суду від 8.09.2022 року,
                в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що він 02.07.2022р. о 20.10 год. в м. Коломия по вул. Шевченка, Коломийського району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом «Fiat Bravo» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу – газоаналізатором «Alcotest 6820», згідно роздруківки з якого кількість проміле становить 1,26‰, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Лесюк А.В. оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що докази на які послався суд не відповідають вимогам належності та допустимості. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобіль не був зупинений на законних підставах і даних про таку зупинку в матеріалах справи немає. Ставить під сумнів безперервність відеозйомки з камер поліцейського, оскільки вважає її неповною та яка не відтворює всіх обставин справи. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 КУпАП.
Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 за клопотанням його захисника.
З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи, матеріали справи та пояснення апелянта про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо  ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню.
В діях  ОСОБА_1 є ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
Постанова суду не може залишатися в силі через те, що суд не перевірив і не дав оцінки правомірності зупинки водія ОСОБА_1 та факту керування ним транспортним засобом. У справі немає документального підтвердження правомірності такої зупинки, яка передбачена ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР. Її заперечує захисник зі слів підзахисного. Тому апеляційний суд вимушений погодитись з доводами апелянта про безпідставність такої зупинки водія, що є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедура огляду водія, незаконними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що  ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено та забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Як убачається з відеозапису події (а.с. 10), після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, не було поцікавлено чи погоджується водій з результатом огляду та не запропоновано пройти огляд в медичному закладі, що є істотним порушенням ст. 266 КУпАП та вимог спеціальної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Порушення процедури огляду на стан сп`яніння працівником поліції, як того вимагає закон, є прямим порушенням норм складання протоколу, тому згідно ст. 266 ч.5 КУпАП даний протокол не міг бути законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення  ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, даних про вручення якого в матеріалах справи немає. Апелянт заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення  ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення її до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Долучений до матеріалів справи відеозапис (а.с. 10) є неповним та знятий уривками і не відтворює всі обставини оформлення протоколу щодо  ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, а тому поліцейським слід було виконати вимоги ст. 266 ч.2 КУпАП та залучити двох свідків.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
Посилання суду в постанові на письмові пояснення правопорушника є недопустимим, оскільки в силу основ кримінально-процесуального права суд повинен брати до уваги його пояснення лише в судовому засіданні.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду – скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Лесюка А.В. задовольнити, постанову Коломийського міськрайонного суду від 8.09.2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                Б.М. Гриновецький