Номер провадження: 22-ц/813/8302/22 
Справа № 522/9522/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Кострицького В.В.
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря
судового засідання: Пінькової К.Ю.,
учасники справи: позивач Дачно-будівельний кооператив “Золоті ключі”, представник позивача — Гудима Ігор Борисович, відповідач (скаржник)- ОСОБА_1 , представник відповідача- Кешкентій Денис Володимирович.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у спрощеному провадженні 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2022 року, ухваленого Приморським районним судом м. Одеси у складі судді Науменко А.В., в приміщенні того ж суду
у цивільній справі за позовом Дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» до  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
27 травня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся з позовом Дачно-будівельний кооператив «Золоті ключі» до ОСОБА_2 , за яким просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по сплаті членських внесків у розмірі 102154,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, являється асоційованим членом Дачно-будівельного кооперативу „Золоті ключі” і власником земельних ділянок, що розташовані на території ДБК „Золоті ключі”, вул. Дзеркальна, 19 і АДРЕСА_1 . Дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі”, створено відповідно до Конституції України, Господарського кодексу України, Закону України „Про кооперацію” та інших діючих в Україні нормативно-правових актів і діє на підставі Статуту. У відповідності до ст. 7.3. Статуту ДБК „Золоті ключі”, асоційовані члени кооперативу зобов`язані своєчасно сплачувати всі види встановлених внесків, інших платежів та паїв у порядку, строки та розмірах, визначених даним Статутом. Розмір членського внеску визначається Загальними зборами членів кооперативу. Рішення Загальних зборів членів кооперативу обов`язкові для виконання усіма членами, асоційованими членами кооперативу та його органами. Але, відповідач не сплачує членські внески з листопаду 2020 року до теперішнього часу.
Таким чином, відповідач має заборгованість по сплаті членських внесків перед ДБК „Золоті ключі” у сумі 102154,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року позовну заяву Дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» заборгованість по сплаті членських внесків у розмірі 102154,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Мотивуючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ставив під сумнів належність доказів наданих позивачем, вказував, що стягнення заборгованості за членськими внесками, не є членськими внесками, а мають притаманні характеристики надання житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідач зазначав, що ним сплачено всі послуги з оплати комунальних послуг. Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень. Суд вважав, що достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони, однак це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами. Тобто такі докази не є безспірними, але якщо протилежна сторона не надасть належні докази для їх спростування, вони є достатніми для ухвалення рішення на користь особи, котра їх подала. Таким чином суд прийшов висновку про те, що вимоги є обґрунтованими задля стягнення з відповідача на позивача заборгованості по сплаті членських внесків у розмірі 102154,00 гривень, в той час як відповідачем докази позивача не спростовані, не надано жодних доказів які б свідчили про необґрунтованість позиції позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 , просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року, закрити провадження у справі та стягнути з Дачно-будівельного кооперативу “Золоті ключі” на користь ОСОБА_4 судові витрати та судовий збір 3473,10 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що ще на стадії підготовчого судового засідання, звертав увагу суду першої інстанції про неприпустимість розгляду корпоративного спору між господарською організацією та її членом в порядку цивільного судочинства. Дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі», створено відповідно до Конституції України, Господарського кодексу України, Закону України „Про кооперацію та інших діючих в Україні нормативно-правових актів і діє на підставі Статуту. У відповідності до ст. 7.3. Статуту ДБК „Золоті ключі, асоційовані члени кооперативу зобов`язані своєчасно сплачувати всі види встановлених внесків, інших платежів та паїв у порядку, строки та розмірах, визначених даним Статутом. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше. наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай с фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. В даному спорі, як зазначає апелянт ОСОБА_4 є членом корпоративних відносин до якої з позовом звернувся кооператив. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку. є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також правомочності, передбачені законом та статутними документами. Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер. член) такої юридичної особи.

Позиція інших сторін
Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України. 

Явка сторін у судове засідання 
Учасники справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи. 
Від представника ДБК "Золоті ключи" адвоката Гудими І.Б. надійшла заява з проханням розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача та залишити рішення у справі без змін. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.
Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Позиція суду апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянув заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанцій встановив, що відповідач, ОСОБА_5 , є асоційованим членом Дачно-будівельного кооперативу „Золоті ключі” (протокол Загальних зборів № 06 від 28.06.2013 р..) і власником земельних ділянок, що розташовані на території ДБК „Золоті ключі”, вул. Дзеркальна 19 (Витяг з ДРРП від 21.06.2013 р., договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер:683, виданий 21.06.2013 р..) і АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 945, виданий 30.07.2013 року).
Дачно-будівельний кооператив „Золоті ключі”, є неприбутковою організацією, створеною відповідно до Конституції України, Господарського кодексу України, Закону України «Про кооперацію» та інших нормативно-правових актів. Кооператив здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, затвердженого Загальними зборами його членів.
Одними із основних завдань кооперативу є: організація діяльності мереж інженерно-технічного забезпечення кооперативу, що безпосередньо використовуються для можливості тепло-, газо-, електро-, водопостачання та водовідведення на земельних ділянках членів та асоційованих членів кооперативу, а також організація оплати за це відповідним організаціям; надання повного комплексу послуг членам та асоційованим членам кооперативу і експлуатації та догляду за будинками, спорудами та прилеглою територією тощо, та не членам кооперативу в обсягах, встановлених законодавством; сприяння членам та асоційованим членам кооперативу в отриманні ними умов комфортного проживання і життєзабезпечення, підтримання необхідного санітарного стану території кооперативу та іншого сервісу належної якості.
У відповідності до ст. 7.3. Статуту ДБК „Золоті ключі”, асоційовані члени кооперативу зобов`язані своєчасно сплачувати всі види встановлених внесків, інших платежів та паїв у порядку, строки та розмірах, визначених даним Статутом.
Згідно ст.4.3. Статуту кооперативу, членський внесок – грошовий неповоротний внесок, що щомісячно сплачується членами та асоційованими членами кооперативу для забезпечення поточної діяльності кооперативу, в тому числі на утримання і благоустрій інфраструктури кооперативу; на утримання, ремонт та обслуговування мереж інженерно-технічного забезпечення; оплату праці працівників кооперативу; на сплату кооперативом комунальних послуг (енергопостачання, водопостачання, водовідведення та вивіз сміття), якими користуються члени та асоційовані члени кооперативу; придбання, створення об`єктів загального користування (до створення об`єктів в даному випадку відносяться також їх відновлення, капітальний ремонт, модернізація та реконструкція); придбання необхідних для виконання статутних завдань кооперативу транспортних засобів, обладнання, будівель та споруд; експлуатаційні витрати на майно загального користування, поточний ремонт такого майна, споруд та транспортних засобів; організаційні витрати, витрати на сплату податків, різного роду реєстраційних зборів і мита, що стягуються з кооперативу у цілому, оренда державного та комунального майна та іншого рухомого і нерухомого майна, необхідного для здійснення мети кооперативу та інші поточні витрати кооперативу.
Розмір членського внеску визначається Загальними зборами членів кооперативу. Рішення Загальних зборів членів кооперативу обов`язкові для виконання усіма членами, асоційованими членами кооперативу та його органами.
Відповідач, будучи асоційованим членом ДБК «Золоті ключі», отримує відповідні послуги за участі кооперативу, що входять до складу членських внесків, які зобов`язаний сплачувати згідно власної заяви про асоційоване членство в кооперативі, Статуту і Рішення Загальних зборів членів ДБК «Золоті ключі».
Відповідно до Довідок про заборгованості по Членських внесках перед ДСК «Золоті Ключі» на 20.05.2021 року за адресами по АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_3 має загальну заборгованість у розмірі 54065,00 грн. та 48089,00 грн. відповідно. Згідно вказаних Довідок, членські внески формуються на підставі протоколів Загальних зборів Дачно-будівельного кооперативу «Золоті Ключі». Вказані протоколи ( надані до матеріалів справи), а також затверджені загальними зборами розміри внеску відповідачем не заперечувались та не оскаржувались.
Станом на травень 2021 року відповідач має заборгованість по сплаті членських внесків перед ДБК „Золоті ключі” у сумі 102154,00 грн. Будь-яких доказів, що відповідач сплачував будь-яки кошти відповідачем не надано.
На обґрунтування законності нарахування вказаної суми, а саме визначення розміру членського внеску, позивачем надано копії Протоколів Загальних Зборів дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» та Розшифровку заборгованості по членским внескам.
Згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію» членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання.
Зобов`язання членів кооперативу встановлені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про кооперацію», а саме, основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція – це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства – цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція – це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи–підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Господарського кодексу України (далі – ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини – це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.
Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.
За змістом положень статті 4, частини першої статті 20 та статті 167 ГК України сторонами корпоративного спору є або юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), або учасники юридичної особи, які володіють корпоративними правами, у тому числі учасник, який вибув.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження № 12-92гс19) зроблено висновки про те, що «обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією – юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними».
Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20), № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20) зазначено, що «поняття «внутрішньо статутна діяльність» не використовується законодавством про кооперацію, при цьому йдеться про статутну мету або статутну діяльність. Така діяльність може стосуватися суб`єктивних прав та обов`язків особи (сплата членських внесків, управління юридичною особою тощо) і, загалом, такі відносини є корпоративними. Більш того, у правовій доктрині залежно від мети створення юридичної особи вже виділяють корпоративні спори, що виникають між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку (саморегулівні організації, споживчі, обслуговуючі кооперативи, кредитні союзи)».
За змістом статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законом порядку.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна.
Статтею 1 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачено, що громадське об`єднання – це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація – це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.
У частині першій статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання» закріплено, що громадські об`єднання утворюються і діють на принципах добровільності, самоврядності, вільного вибору території діяльності, рівності перед законом, відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), прозорості, відкритості та публічності.
10 січня 2003 року проведено державну реєстрацію Дачно-будівельного кооперативу “Золоті Ключі”, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(а.с. 5-6)
ОСОБА_6 є асоційованим членом Дачно-будівельного кооперативу “Золоті Ключі” відповідно до протоколу №06 загальних зборів членів вищевказаного кооперативу (а.с.19-20) .
Статут громадського об`єднання – це установчий документ, що використовується для створення та провадження діяльності, містить правила, що регулюють права та обов`язки членів, визначає порядок управління та здійснення діяльності громадського об`єднання.
Відповідно до пункту 1.1 статуту Дачно-будівельний кооператив “Золоті Ключі” створене створений на засадах добровільного об`єдиання на основі членства, пов`язаних спільністю інтересів фізичних та юридичних осіб, з метою задоволення та захисту своїх законних економічних, соціальних та інших потреб. Кооператив є неприбутковою організацією, створеною відповідно до Конституції Украйни, Господарського Кодексу України, Закону України "Про кооперацію» та інших діючих в Україні нормативно-правових актів. Кооператив за напрямом діяльності є обслуговуючим кооперативом, а за типом відноситься до обслуговуючих кооперативів. Кооператив здійснюе свою діяльність відповідно до цього Статуту, затвердженого Загальними зборами його членів.
Згідно з пунктом 3.1 статуту ДБК “Золоті ключі” метою створення Кооперативу є забезпечення реалізації та захисту прав, свобод і інтересів його членів та асоційованих членів Кооперативу: задоволення економічних, соціальних та інших потреб, пов`язаних із реалізацією права на використання земельної ділянки для ведення садівництва та городництва з метою виробництва сільськогосподарської продукції для власного споживання, для забезпечення житлом членів та асоційованих членів Кооперативу, членів їх сімей шляхом будівництва житлових, дачних та садових будинків, а також для сумісної реалізації членами та асоційованими членами Кооперативу права на відпочинок, проведення дозвілля та зміцнення здоров`я.
У пункті 5.1 статуту ДБК “Золоті ключі” передбачено, що членами та асоційованими членами Кооперативу можуть бути громадяни України. громадяни інших держав та особи без громадянства, віком не молодші 16-ти років, а також юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які виявили бажання прийняти участь в досягненні мети та здійсненні завдань Кооперативу, визнають положения Статуту, дотримуються його вимог, сплатили вступний внесок та внесли пайовий внесок. У випадку, коли власником земельної ділянки є особа молодша 16-ти років, заяву про вступ в члени або асоційовані члени Кооперативу підписує один з батьків або будь-який інший законний представник неповнолітньої особи, який приймає всі права та обов`язки, передбачені Статутом для члена або асоційованого члена Кооперативу. З дати набрання власником земельної ділянки 16-ти річного віку він набуває права та обов`язки члена (асоційованого члена) Кооперативу, заява подана його законним представником зберігає чинність і жодних додаткових юридичних дій ним не вчинюється
Відповідно до розділу 4 статуту ДБК “Золоті ключі” Внески та інші платежі в кооперативі -зазначено з чого формується майно товариства(а.с.9-10 та зворот а.с.10 ).
У справі, що переглядається, ДБК “Золоті ключі” звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача членських внесків, розмір та необхідність сплати яких визначені рішеннями загальних зборів членів товариства.
Відповідно довідок у ОСОБА_4 перед ДБК “Золоті ключі” станом на 20.05.2021 року за адресами : АДРЕСА_3 та вул. Дзеркальна 21 наявна заборгованість на загальну суму 102 154 грн.(а.с.31-34).
Отже, ОСОБА_4 є носієм певних корпоративних прав та відповідних корпоративних обов`язків, невиконанням яких з його боку обґрунтовано позовні вимоги, тобто існує спір щодо виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати членських внесків.
Відносини щодо стягнення заборгованості за членськими внесками стосуються діяльності ДБК “Золоті ключі”, оскільки несплата внесків впливає на можливість виконувати мету та завдання, задля реалізації яких й створено це товариство.
Додатково враховано, що питання необхідності сплати внесків та їх розміру вирішувалося загальними зборами членів товариства шляхом прийняття відповідних рішень, з якими відповідач не погоджується, посилаючись на порушення його прав як члена цього товариства, та невиконання яких може бути підставою для виключення особи з членів товариства, тому розгляд позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати членських внесків передбачає надання оцінки законності дій зазначеного органу товариства.
Ці обставини у сукупності доводять існування між сторонами саме корпоративного спору.
Наведене свідчить про те, що спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов`язаних із діяльністю юридичної особи. Тобто спір між ДБК “Золоті ключі” та ОСОБА_4 як її членом пов`язаний з корпоративними відносинами.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20), № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20) про те, що відносини зі сплати членських внесків між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку, є корпоративними.
Враховуючи суть спору, спрямовану на врегулювання інтересів сторін корпоративних відносин, судова колегія приходить висновку про неможливість вирішення цього спору у порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції, не в повній мірі дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.
Враховуючи викладене, Приморський районний суд міста Одеси не є «судом, встановленим законом» для розгляду зазначеного спору, адже спір підвідомчий судам не цивільної, а господарської юрисдикції.
Відповідно до статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі відповідно до ч.1 ст.255 ЦПК України.
Згідно частини четвертої ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд роз`яснює ДБК “Золоті ключі” його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду з заявою про направлення справи до Господарського суду Одеської області.
Аналогічні правові позиції щодо застосування норми процесуального права викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження № 12-92гс19), від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20), № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20).
Виходячи з наведеного судова колегія задовольняє клопотання ОСОБА_4 про закриття провадження у справі. 
Оскільки постановою апеляційного суду закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України , то апеляційний суд роз`яснює позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду, який закрив провадження у справі, тобто до Одеського апеляційного суду, з заявою про направлення справи до Господарського суду Одеської області.
Керуючись ст. ст. 255,256,259,367,374,377,382,384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року скасувати.
Провадження у цивільній справі за позовом Дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.
Роз`яснити Дачно-будівельному кооперативу “Золоті ключі”, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді: М.В. Назарова      

Ю.П. Лозко