ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5956/22 Справа № 185/2035/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С.Г Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання
за апеляційними скаргами приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та ОСОБА_1 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2020 року ОСОБА_1  звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів в розмірі 260 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що має 25 років загального стажу роботи, з яких протягом 12 років 11 місяців працював в умовах шкідливих факторів, а саме з 29.09.1997 – 01.05.2008 (з перервою з 29.11.1997 – 21.01.1998 – проходження строкової служби в армії), 10.11.2008 – 26.01.2021 з повним робочим днем у шахті «Степова» та на шахті «ім. Сташкова» Виробничого Структурного підрозділу «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на різних посадах, остання з яких з 2015 гірник очисного забою 5 розряду підземним дільниці з видобутку вугілля № 1. За час роботи на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах він отримав професійні захворювання. Висновком МСЕК від 01.10.2021 серія 12ААА № 001366 йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, а тому просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків 260 000 грн. (а.с.1-6).

Рішенням Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання – задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині – відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 800 грн. (а.с.78-80).

Не погодившись з таким рішенням суду ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим (а.с.83-95).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Повалій Олена Василівна, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення процесуального права, просила рішення суду змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 260 000, 00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд не в повному обсязі оцінив моральні страждання позивача, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди. Судом не врахована тяжкість завданої моральної шкоди, оскільки 40 % втрати професійної працездатності свідчать про безповоротність втрати здоров`я та неможливості відновлення стану здоров`я до нормального.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 з 29.09.1997 року по 29.11.1997 року, з 22.01.1998 року по 26.01.2021 року працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». (а.с. 9-12).
26.01.2021 року ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2 ст.40 КЗпП України.
18.08.2021 року начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27.07.2021 року ДУ «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» встановлений діагноз: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії; 2) радикулопатія попереково-крижова; 3) вібраційна хвороба першої-другої стадії; 4) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня.
Даним актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму; значне використання ручної праці; внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. (а.с. 13-15)
Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 001366 від 01.10.2021 року ОСОБА_1 встановлено первинно 40% втрати професійної працездатності, з яких : 15% - радикулопатія; 10% - вібраційна хвороба; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень; 5 % - туговухість, з 22.09.2021 по 01.10.2023 року, група інвалідності не встановлена (а.с. 15).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок отриманого професійного захворювання та часткової втрати професійної працездатності позивачу відповідачем завдано моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності з 22.09.2021 по 01.10.2023 року, група інвалідності не встановлена (а.с. 15).

Таким чином, встановивши, що професійнезахворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яким було допущено порушення трудового процесу, щодо втрати позивачем працездатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я позивача.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеня моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 40%, із врахуванням характеру ушкодження здоров`я позивача, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000 грн.
Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача, що судом першої інстанції,при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди не в повному обсязі оцінені моральні страждання позивача, не врахована тяжкість завданої моральної шкоди, оскільки 40 % втрати професійної працездатності свідчать про безповоротність втрати здоров`я та неможливості відновлення стану здоров`я до нормального не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, що позивач при виконанні своїх професійних обов`язків був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, що підприємством були створені безпечні умови праці, натомість важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: