Справа № 450/3210/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 33/811/1392/22                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16 грудня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника Огородника Олега Ігоровича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Огородника Олега Ігоровича на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:
постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 гривень судового збору.
Відповідно до постанови суду, 02.10.2022 року о 01 год. 10 хв. в с. Сокільники на а/д Західний обхід м. Львова 10 км + 500 м громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Kadett, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810, номер НОМЕР_2 , тест №5629 від 02.10.2022 року, результат тесту 1,35 проміле. На місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції велась відеозйомка з нагрудних відеореєстраторів (боді – камери). Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову захисник Огородник О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог, вказує що на момент перевірки документів працівниками поліції ОСОБА_1 не перебував за кермом та не керував транспортним засобом. Пояснює, що автомобіль було припарковано на майданчику для паркування біля готелю “Галіція”, поруч з АЗС компанії БРСМ. Захисник вважає вимогу працівників поліції про перевірку на стан сп`яніння незаконною, оскільки працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, а підійшли до нього в момент, коли останній не рухався, а перебував в статичному стані.
Зазначає, що доказування в справах про адміністративні правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, домислах, а твердження суду першої інстанції, «що працівники поліції бачили як Кандиба заїжджав» не є доказом, тому що працівник поліції не може бути свідком і суд не може покладатися на його слова, сказані не в судовому засіданні, а повинен виходити з реальних доказів тієї чи іншої події чи поведінки особи, що притягається до відповідальності. Стверджує, що доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 у справі немає.
Захисник вказує, що працівники поліції порушили норми, які регулюють порядок освідування особи на стан сп`яніння. Обґрунтовує це тим, що під час проведення огляду працівники поліції застосовували технічні засоби відеозапису. Але, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, відео не є суцільним, складається з 7 окремих відеофайлів та фіксує процес перевірки частково. Захисник вважає, що відео не може вважатися таким, що об`єктивно відображає безперервний процес фіксації дій працівників.
Зазначає, що в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія на стан сп`яніння, однак, ОСОБА_1 на огляд в медичний заклад КНП JIOP ЛОМЦП та ТУ працівники національної поліції не доставили, вони навіть не пропонували пройти перевірку у медичному закладі. А відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в лікувальному закладі не зафіксована ні на відео, ні на направленні в медичний заклад. Відтак, вважає, що медичний огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням встановленої процедури.
Стверджує, що працівники поліції формально віднеслися до роз`яснення йому процесуальних прав та не надали можливості скористатися правовою допомогою адвоката. Зазначає, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок застосування спеціального технічного засобу, та не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а одразу запропоновано пройти огляд. 
Заслухавши доводи захисника Огородника О.І., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №330545 від 02.10.2022 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.10.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1  на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,35 проміле); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2022 року, згідно з яким у  ОСОБА_1  виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; протоколом тесту №5629 від 02.10.2022 року за результатом огляду  ОСОБА_1  із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810», номер ARАМ – 2268, з якого вбачається, що ОСОБА_1  на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,35 %); рапортами працівника поліції, в яких викладені обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, вважаю необґрунтованими з наступних підстав. 
Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, після зупинки транспортного засобу на автостоянці на території готелю «Галіція», до автомобіля підійшли працівники поліції з метою перевірки документів, які посвідчують особу, в ході проведення якої було встановлено наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
В подальшому,  ОСОБА_1  були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в медичному закладі або відмовитися від проходження такого.  ОСОБА_1  погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, після проходження якого не заперечував проти результату огляду, не просив доставити його до медичного закладу для проходження такого та підтвердив, що «орієнтовно 2 год. тому випив близько 150 гр. лікеру Jagermeister, сів за кермо, бо випив мало, думав, що не можна їхати, якщо вип`єш багато».
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та завершив керувати ним безпосередньо перед приходом працівників поліції, що підтверджується письмовими поясненнями останнього, в яких він зазначив «підійшли після зупинки т/з»,
Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правильними. 
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими. 
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не надали для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювальної техніки не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський надає особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на її вимогу. 
Зазначення у направленні на огляд водія транспортного засобу закладу охорони здоров`я, а саме КНП JIOP «ЛОМЦП та ТУ», значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння у даному випадку проводився на місці зупинки транспортного засобу, після проходження якого ОСОБА_1 не просив доставити його до медичного закладу для проходження повторного огляду.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.