Ухвала
 
30 вересня 2022 року
місто Київ
справа № 740/4221/21
провадження № 61-8880ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») від 22 червня 2021 року № 700/ос про його звільнення, поновити на посаді начальника пасажирського поїзда виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Київ-пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» з 22 червня 2021 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 червня 2021 року до дати ухвалення судового рішення, а також 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
09 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на:
- порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права; 
- неправильне застосування судом апеляційної інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15.
- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
Вивчивши наведені заявником підстави касаційного оскарження, Верховний Суд, в дійшов висновку, що вони викладені без належного обґрунтування.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) (підпункт 1 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
Виконання зазначених процесуальних вимоги має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник має не лише навести зміст відповідного пункту згаданих статей процесуального закону, а й викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.
Як на одну з підстав касаційного оскарження судового рішення апеляційного суду у цій справі, заявник посилався на неправильне застосування судом апеляційної інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15, не відповідає вимогам частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відповідно до пункту 1 наведеної норми підставою касаційного оскарження є застосування судом апеляційної інстанції норми права висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду.
Іншою підставою заявник зазначив відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Проте, викладення заявником зазначеного аргументу за відсутності посилання на застосування щодо якої конкретно норми права відсутній висновок Верховного Суду є беззмістовним, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. 
Посилання ОСОБА_1 на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції) без належного обґрунтування свідчить про формальне цитування наведеної норми процесуального права.
За наведених обставин заявнику необхідно подати касаційну скаргу в новій редакції із наведенням належних підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, долучити копії касаційних скарги відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, що якщо позивач (тут - заявник) не усуне недоліки позовної заяви (касаційної скарги) у строк, встановлений судом, заява (скарга) буде вважатися неподаною та повернута позивачеві (заявникові) (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                       Г. І. Усик