УХВАЛА

20 грудня 2022 року 
м. Київ

cправа №  908/1256/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

представників учасників справи:
позивача - приватного підприємства "Владікос" - Гонтар В.М., адвокат (ордер від 15.12.2022 №1116511), 
відповідача - Південно-східного міжобласного  територіального відділення Антимонопольного комітету України - Чернюшок М.І. (у порядку самопредставництва),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" - не з`явився,

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства "Владікос"
на рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 (головуючий суддя - Левкут В.В., судді: Дроздов С.С. і Смірнов О.Г.) та 
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2022 (головуючий суддя - Верхогляд Т.А., судді: Вечірко І.О., Парусніков Ю.Б.)
у справі № 908/1256/20
за позовом приватного підприємства "Владікос" (далі - Підприємство; позивач)
до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - АМК; відповідач)
про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія".

РУХ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Підприємство звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.05.2020 №58/7-рш (далі - Рішення АМК), в частині, яким на Підприємство накладено штраф у загальному розмірі 490 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у діях позивача ознак правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів тендеру (торгу), а відтак, рішення АМК України є незаконним та таким, що ухвалене за неповного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2021 року касаційну скаргу Підприємства задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі №908/1256/20 скасовано; справу №908/1256/20 направлено до Центрального апеляційного господарського суду на новий розгляд.
Скасовуючи постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі №908/1256/20, Верховний Суд зазначив про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки проголошена в судовому засіданні резолютивна частина постанови не відповідає резолютивній частині постанови в її повному тексті. 
Після нового розгляду, рішенням господарського суду Запорізької області від 16.04.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2022 у справі №908/1256/20 у задоволенні позову відмовлено.
Судові рішення обґрунтовані тим, що сукупність доказів у справі свідчить про узгодження (координацію) позивачем та третьою особою у справі своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у процедурах закупівель 1-8, а тому позивачем не спростовано висновків оскаржуваного ним Рішення АМК.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підприємство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило: скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2022; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Позиція інших учасників справи, викладена у відзивах на касаційну скаргу
Від АМК надійшов відзив на касаційну скаргу в якому останній просить відмовити приватному підприємству "Владікос" у задоволенні касаційної скарги, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2022 у справі №908/1256/20 залишити без змін.
Від Підприємства надійшли пояснення на відзив АМК в яких він повністю заперечує доводи АМК, та просить задовольнити касаційну скаргу.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
На адресу АМК від управління Служби безпеки України в Запорізькій області надійшло повідомлення від 19.06.2017 щодо можливого порушення конкурентного законодавства з боку суб`єктів підприємницької діяльності в ході проведення публічних закупівель Бердянською філією державного підприємства "Адміністрація морських портів України", зокрема ТОВ "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" та Підприємством.
Також на адресу АМК управлінням Служби безпеки України в Запорізькій області направлено повідомлення від 17.11.2017 щодо наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" та Підприємства (надалі - Учасники) в ході проведення публічних закупівель Бердянською філією державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (оголошення про проведення аукціонів UA-2016-09-07-000017-b, UA-2016-10-12-000764-b, UA-2016-10-12-000330-с, UA-2017-03-14-000332-b, UA-2017-03-14-000191-с, UA-2017-03-14-000357-а, UA-2017-03-14-000160-с, UA-2017-08-29-000045-b).
АМК проведено дослідження дотримання законодавства про захист економічної конкуренції під час проведених Бердянською філією державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (у системі електронних торгів Прозорро) процедур закупівель:
1) "Поточний ремонт стрілочних переведень № 52, № 54 (ідентифікатор закупівлі UA-2016-09-07-000017-b) (надалі - Процедура закупівлі 1);
2) "Послуги поточного ремонту стрілочних переведень № 50 (інв. № 705), 54 (інв. №4003), 90 (інв. № 712), 82 (інв. № 709), ділянок колій № 1 (інв. № 700), 4 (інв. № 701), 17 (інв. № 3887), 5 (інв. № 4003) (ідентифікатор закупівлі UA-2016-10-12-000764-b) (надалі - Процедура закупівлі 2);
3) "Послуги поточного ремонту стрілочних переведень 74 (інв. № 710), 48 (інв. № 713), ділянок колій 5а (інв. № 707), 21 (інв. № 707), 21 (інв. № 707) та заїзду 48-52 (інв. № 701) ідентифікатор закупівлі UA-2016-10-12-000330-с) (надалі - Процедура закупівлі 3);
4) "Поточний ремонт стрілочного переведення № 58 (інв. № 3881) ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (ідентифікатор закупівлі UA-2017-03-14-000332-b) (надалі - Процедура закупівлі 4);
5) "Поточний ремонт ділянки колії № 21 (інв. № 707) ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (ідентифікатор закупівлі UA-2017-03-14-000191-с) (надалі - Процедура закупівлі 5);
6) "Поточний ремонт ділянки колії № 5а (інв. № 702) ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (ідентифікатор закупівлі UA-2017-03-14-000357-а) (надалі - Процедура закупівлі 6);
7) "Поточний ремонт стрілочного переведення № 76 (інв. № 711) ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (ідентифікатор закупівлі UA-2017-03-14-000160-с) (надалі - Процедура закупівлі 7);
8) "Поточний ремонт відбійних пристроїв та ремонт покриття у перехідній зоні на причалі № 8 інв. № 7809 ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (ідентифікатор закупівлі UA-2017-08-29-000045-b) (надалі - Процедура закупівлі 8).
За результатами проведеного дослідження виявлені ознаки вчинення ТОВ "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" та Підприємством порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пункту 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"  у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, внаслідок чого розпорядженням адміністративної колегії АМК від 04.10.2019 № 58/35-р розпочато розгляд справи № 58/25-19.
АМК встановлено, що у зазначених процедурах закупівель приймали участь суб`єкти господарювання: ТОВ "Трансазовбуд" (Процедури закупівлі 2, 3), ТОВ "Трестбуд-1" (Процедура закупівлі 8), ТОВ "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" та Підприємство (Процедури закупівлі 1-8).
  Аналіз конкурсних пропозицій ТОВ "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" (третя особа у даній справі) та Підприємства (позивач) та інших матеріалів, отриманих відділенням під час дослідження, виявив обставини, які свідчать про вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів Процедур закупівель 1-8.
Адміністративна колегія АМК, розглянувши матеріали справи № 58/25-19, винесла Рішення АМК відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія" (далі- ТОВ "РБУ "Промбудколія") та Підприємства та визнала, що ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємство своїми діями вчинили порушення, передбачене пунктом1 статті 50, пунктом 4 частини другої  статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю, проведених Бердянською філією державного підприємства "Адміністрація морських портів України".
  За порушення під час Процедур закупівлі 1-8 на Підприємство та ТОВ "РБУ "Промбудколія" накладено штраф на загальну суму 490   000,00 грн на кожного.                  
Зокрема, АМК встановлено таке.
За інформацією ТОВ "РБУ "Промбудколія" (лист від 25.01.2018 № 25/01-02) впродовж 2015-2017 років між ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємством існували господарські відносини, а саме: Підприємство та ТОВ "РБУ "Промбудколія" поставляли один одному товари та послуги на підставі договорів.
Зазначена інформація також підтверджується виписками по рахунках, відкритих у ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" (лист від 05.01.2018 № КМ2/2), згідно з якими Підприємство перераховано на рахунок ТОВ "РБУ "Промбудколія": у 2016 році - 234 874,80 грн., у 2017 році - 435   906,40 грн.; ТОВ "РБУ "Промбудколія" перераховано на рахунок Підприємства: у 2016 році - 481   517,80 грн., у 2017 році - 418   708,80 грн.
Наявність сталих господарських відносин між позивачем та третьою особою свідчить про обізнаність щодо господарської та фінансової діяльності один одного, внаслідок чого вони мали можливість обмінюватись інформацією, у тому числі щодо участі у Процедурах закупівель 1-8.
Згідно з довідками про наявність працівників відповідної кваліфікації, наданими позивачем у Процедурах закупівель 1-8, головним бухгалтером є Салобаєва Анастасія Віталіївна, яка згідно інформації Кременчуцької ОДПІ ГУДФС у Полтавській області (лист від 03.08.2018 №   3091/10/16-03-08) протягом 01.01.2015-31.06.2016 отримувала заробітну плату в ТОВ "РБУ "Промбудколія".
Згідно з довідками про наявність працівників відповідної кваліфікації, наданими ТОВ "РБУ "Промбудколія", головним бухгалтером товариства є ОСОБА_1 , адреса реєстрації ОСОБА_2 співпадає з адресою реєстрації ОСОБА_1 .
ТОВ "РБУ "Промбудколія" підтвердило (лист від 19.10.2017 року № 19/10-41) родинні зв`язки ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , які є батьком та донькою.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент участі ТОВ "РБУ "Промбудколія" у Процедурах закупівель 1-8 одним із його засновників є ОСОБА_1 (25 %).
Зазначені обставини обумовлюють домовленість між ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємством про умови участі у Процедурах закупівель 1-8 та сприяли обміну інформацією між ними.
Крім того, згідно з довідками про наявність працівників відповідної кваліфікації, наданими ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємством у Процедурах закупівель 1-8, обома Підприємствами зазначена кошторисником ОСОБА_3 ,  яка не є їх штатним працівником.
ОСОБА_3 має кваліфікаційний сертифікат серії АР №002157, виданий 14.08.2012 атестаційною будівельно-архітектурною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, щодо відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, а саме: інженерно-будівельне проектування у частині кошторисної документації. На інтернетсайті httр://asdev.com.ua розміщено перелік атестованих осіб, які мають кваліфікаційний сертифікат атестаційної будівельно-архітектурної комісії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, щодо виконання окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, зокрема інженери-проектувальники за спеціалізацією "Кошторисна справа" у Полтавській області. Проте, під час підготовки документів у Процедурах закупівель 1-8 ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємства у довідках про наявність працівників відповідної кваліфікації зазначили кошторисника ОСОБА_3 .
На вимогу АМК від 28.12.2019 № 58-02/10-2668 щодо договірних відносин з Учасниками від ОСОБА_3 відповіді не отримано. В той же час, на вимогу Відділення від 28.12.2019 № 58-02/10-2667 Підприємство листом № б/н б/д (вх. Відділення від 20.01.2020 № 58-01/103) повідомило, що ОСОБА_3 не працювала та не працює з Підприємством, договори з нею не укладались, причини її включення у довідки про наявність працівників відповідної кваліфікації невідомі та будуть з`ясовані в ході службового розслідування.
Разом з тим, Підприємство на запит відповідача листами № б/н (від 15.12.2017 вх. № 4-2661 та від 05.02.2018 вх. №4-230) повідомив АМК, що підготовкою та збором документів для участі у Процедурах закупівель 1-8 займався безпосередньо директор ОСОБА_4 без залучення інших суб`єктів господарювання або осіб, що не були працівниками підприємства; при підготовці документів для Процедур закупівель 1-8 не використовувались шаблони документів, таблиці, форми документів, крім тих, що були передбачені конкурсною документацією. Конкурсні пропозиції були розміщені в електронній системі директором ОСОБА_4 .
За інформацією ТОВ "РБУ "Промбудколія" (листи від 25.01.2018 № 25/01-02 та б/н б/д від 05.02.2018 вх. № 4-230) підготовка та збір документів для участі у Процедурах закупівель 1-8 здійснювалась безпосередньо працівниками суб`єкта господарювання без залучення третіх осіб; при підготовці документів для Процедур закупівель 1-8 використовувались форми документів, які були передбачені конкурсною документацією. Конкурсні пропозиції були розміщені в електронній системі директором Луговським Ю.А .
Крім того, і в інших торгах (оголошення UA-2016-06-09-000150-а, UA-2017-02-01-002038-b, UA-2017-08-02-000403-а, UA-2017-09-15-000217-а), в яких ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємством разом брали участь протягом 2016-2017 років, Підприємство надавало довідку про наявність працівників відповідної кваліфікації з кошторисником ОСОБА_3 .
Отже, однакове зазначення кошторисником ОСОБА_3 у довідках про працівників відповідної кваліфікації у складі тендерних пропозицій не може бути випадковим збігом обставин і свідчить про спільну підготовку Учасниками документів для участі у Процедурах закупівель 1-8.
ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємство спільно використовували номер мобільного телефону:        НОМЕР_1 .
Цей номер вказаний як контактний на бланках документів (довідка про обладнання та матеріально-технічну базу, довідка про працівників, гарантійний лист, довідка з реквізитами підприємства, довідка про досвід виконання аналогічних договорів, форма "Тендерна пропозиція"), наданих Підприємством у складі конкурсних пропозицій у Процедурах закупівель 1-7.
За інформацією АТ КБ "Приватбанк" (лист від 10.08.2018 № Е 30.0.0.0/4-630412 БТ) "в базі банку зазначено мобільний номер телефону НОМЕР_1 як фінансовий номер ОСОБА_6 , який є клієнтом АТ КБ "Приватбанк" та одним із засновників ТОВ "РБУ "Промбудколія".
Зважаючи на використання спільного засобу зв`язку Учасники могли були обізнаними з діяльністю один одного та обмінюватись інформацією щодо діяльності один одного, в тому числі відносно участі у Процедурах закупівель 1-8.
Документи ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємства для участі у Процедурах закупівель 1-8 подані з одного електронного майданчика SmartTender.biz, тендерні пропозиції завантажувались в один день з однієї унікальної мережевої адреси вузла в комп`ютерній мережі, побудованої за протоколом ІР майже одночасно з однакових ІР-адрес.
За інформацією оператора авторизованого електронного майданчика ТОВ "НВП "Інформаційні технології", ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємство тендерні пропозиції для участі в Процедурах закупівель 1-8 завантажували на електронний майданчик в один день з однієї унікальної мережевої адреси вузла в комп`ютерній мережі, побудованої за протоколом ІР (Internet Protokol address), майже одночасно.
АМК встановлено, що конкурсні пропозиції Учасників у Процедурах закупівель 1-8 завантажені з однакових ІР-адрес: НОМЕР_2 у Процедурах закупівель 1-3; НОМЕР_3 у Процедурах закупівель 4-7, 178.95.223.212 у Процедурі закупівлі 8.
Всі зазначені ІР-адреси надані у користування абоненту ТОВ "РБУ "Промбудколія" (лист ПАТ "Укртелеком" від 18.01.2018 №88-вих 800731-800922). Вказані ІР-адреси ТОВ "РБУ "Промбудколія" використовувались для входу до клієнт-банкінгу для здійснення операцій по рахунках протягом періоду з 01.01.2016       по 31.12.2017 (лист АТ КБ "Приватбанк" від15.11.2018 № Е.30.0.0.0/4-676609 БТ). При цьому Підприємство використовувало для входу до клієнт-банкінгу для здійснення операцій по рахунках інші ІР-адреси.
Однак, під час проведення аукціону у Процедурах закупівель 1-8 ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємство заходили з авторизованого майданчика SmartTender.biz і використовували однакові ІР-адреси, а саме: у Процедурах закупівель 1-3 позивач та третя особа використовували одну ІР-адресу: НОМЕР_2 та телефонний номер НОМЕР_4 , який надано в користування ТОВ "РБУ "Промбудколія" за адресою: провулок Л. Толстого, буд. 24-2, м. Кременчук, у Процедурах закупівель 4-8 ТОВ "РБУ "Промбудколія" використовувала телефонний номер НОМЕР_4 та ІР-адреси: НОМЕР_3 та НОМЕР_5 , Підприємство не заходило в аукціони (лист Державного підприємства "Прозорро" від 12.10.2017 №   206/3146/06 та від 18.06.2018 № 206/1698/03).
Той факт, що ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємство, які виступають у Процедурах закупівель 1 - 8, знаходяться за різними адресами, а під час участі у Процедурах закупівель 1-8 (завантаження тендерних пропозицій, вхід до системи "Prozorro" під час електронного аукціону) спільно здійснювали вхід до мережі Інтернет з однієї точки доступу, свідчить про те, що у період підготовки та участі у Процедурах закупівель 1-8 Учасники діяли спільно, узгоджуючи свої дії.
Відповідно до листів від 25.01.2018 № 25/01-02 та б/н б/д (вх. від 05.02.2018 № 4-230) ТОВ "РБУ "Промбудколія" вартість послуг у Процедурах закупівель 1-8 визначалась директором Луговським Ю.А. з урахуванням всіх витрат, які могли виникнути під час виконання робіт та у відповідності до технічного завдання Замовника.
За поясненнями Підприємства (листи від 25.01.2018 № 25/01-02 та б/д б/н (вх. від 05.02.2018 року № 4-230), розрахунки вартості предмету закупівлі (у розрізі статей витрат) на Процедури закупівель 1-7 не проводились, оскільки цього не вимагалось Замовником. Підтверджуючі документи (рахунки, прайс-листи тощо) щодо економічного обґрунтування цінової пропозиції Процедур закупівель 1-7 відсутні, оскільки листування з постачальниками та іншими контрагентами щодо предмету закупівлі не здійснювалось, переговори велись у телефонному режимі. Вартість предмету закупівлі у Процедурі закупівлі 8       розраховувалась директором Підприємства Косенком В.І. шляхом розрахунку вартості робіт згідно актуальних на момент проведення закупівель ринкових цін та у відповідності до технічного завдання Замовника.
Відділенням встановлено, що документи Учасниками підготовлювалися з використанням одного програмного комплексу АВК-5, який офіційно придбано ТОВ "РБУ "Промбудколія", в той час як Підприємство ліцензію на цей програмний комплекс не отримував.
Аналіз кошторисної документації також підтверджує, що ще на стадії здійснення підготовки своїх конкурсних пропозицій Учасники були обізнані щодо цінових пропозицій один одного та спільно узгоджували свою цінову поведінку під час участі у Процедурі закупівлі 8.  Підприємство подало кошторисні документи ("Договірна ціна", "Локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1", "Підсумкова відомість ресурсів"), складені з використанням       ПК       АВК-5, які є схожими з аналогічними документами ТОВ "РБУ "Промбудколія" (за оформленням, розташуванням на аркушах, однаковим найменуванням робіт і витрат, які відрізняються від визначених Замовником; однаковим значенням заробітної плати, вартості матеріальних ресурсів, вартості експлуатації будівельних машин і механізмів, загальновиробничих витрат, коштів на покриття адміністративних витрат будівельно-монтажних організацій тощо), що свідчить про спільну підготовку документів для участі у Процедурі закупівлі 8.
Відділенням встановлено, що позивач та третя особа не змагались між собою, а Підприємство брало участь у Процедурах закупівель 1-8 задля забезпечення необхідної кількості учасників. Позивач у Процедурах закупівель 1-8 подав найдорожчу цінову пропозицію і залишав її незмінною під час проведення кожного електронного аукціону та взагалі не заходив в аукціони по Процедурам закупівель 4-8. Крім того, для участі у Процедурах закупівель Підприємство надало неповний пакет документів, що свідчить про відсутність у нього зацікавленості у перемозі.
За результатами аналізу документів, що подавались Підприємствами для участі у Процедурах закупівель АМК встановлено ряд схожостей та однакових особливостей у оформленні, зокрема, у довідках про наявність обладнання та матеріально-технічної бази, довідках по наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають знання та досвід, довідках про наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів та довідках про незалучення субпідрядників.
Однак, при дотриманні принципу конкурентної боротьби між учасниками торгів, вищезазначені документи позивача та третьої особи мали б відрізнятись один від одного, у тому числі і за зовнішнім оформленням, не містити в собі спільні об`єднуючі особливості, адже кожен документ, у разі якщо учасники торгів готували їх окремо один від одного без обміну інформацією, мав би відображати їх індивідуальні, творчі, суб`єктивні підходи до його підготовки.
З матеріалів, зібраних відповідачем в ході перевірки, було встановлено факт узгоджених дій ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємства. Директор позивача Косенко В.І. підтверджував у листах на запит АМК участь у закупівлі та особисту підготовку документів для участі в тендері.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Касаційна скарга Підприємства подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Відповідно    до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України       підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Зокрема скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №904/4598/20, від 30.09.2021 у справі №910/13451/20, від 03.02.2022 у справі № 910/15183/20, від 10.09.2020 у справі №910/23375/17, від 01.10.2020 у справі № 908/540/19.
Виходячи з положень зазначеної норми, касаційний перегляд може відбутися за наявності таких складових: суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного в постанові Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Разом з тим, дослідивши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі з огляду на таке.
Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 зі справи №233/2021/19.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що          на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Ураховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16 (пункт 32); від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/17 (пункт 38); від 16 травня 2018 року у справі №910/24257/16 (пункт 40); від 5 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц (пункт 22); від 31 жовтня 2018 року у справі №372/1988/15-ц (пункт 24); від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц (пункт 22) і №522/2110/15-ц (пункт 22); від 30 січня 2019 року у справі №706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, що переглядається.
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.
Водночас Верховний Суд у силу приписів статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові судів попередніх інстанцій чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Зокрема позивач, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає про те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення статті 35, 41, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №904/4598/20, від 30.09.2021 у справі №910/13451/20, від 03.02.2022 у справі № 910/15183/20, від 10.09.2020 у справі №910/23375/17, від 01.10.2020 у справі № 908/540/19.
За твердженням скаржника, при прийнятті рішення судами першої та апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду в частині того, що Рішення АМК у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу не можуть ґрунтуватися на висновках, що мають переважно ймовірнісний характер, і на зроблених припущеннях, а мають бути засновані тільки на беззаперечно встановлених фактах.
Судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано обов`язку в частині перевірки дотримання АМК вимог законодавства щодо обґрунтованості рішення. На думку позивача, територіальне відділення АМК у оспорюваному рішенні порушили баланс прийняття доказів та заперечень сторін.
Що ж до доводів касаційної скарги про неврахування апеляційним господарським судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у наведених скаржником постановах, колегія суддів зазначає таке. 
Так, причиною виникнення спору стало питання щодо наявності/відсутності підстав передбачених частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для скасування рішення АМК в частині що стосується дій позивача як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 вказаного Закону, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів публічних закупівель.
Слід зазначити, що предметом розгляду справ №910/13451/20, №904/4598/20, 910/15183/20, №910/23375/17, № 908/540/19 та даної справи в узагальненому розумінні є визнання недійсним рішення АМК, водночас відсутні ознаки подібності правовідносин, виходячи з такого.
Так, у даній справі Рішенням АМК визнано, що скаржник вчинив порушення про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Поряд з тим, у справі №904/4598/20 дії    ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та АТ "Дніпрогаз" кваліфіковано АМК як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді дій суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.
У справі № 908/540/19 дії ПАТ "Запоріжжяобленерго" кваліфіковано АМК як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді дій суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвело до встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.
У справі № 910/23375/17 ТОВ фірма Журавлина звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до АМК про визнання немотивованою відповіді державного уповноваженого АМК Вовка А.М. про відмову у розгляді справи за заявою ТОВ фірма Журавлина від 23.02.2017 № 02-17/16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку ТОВ з іноземними інвестиціями Сканія Україна, що полягає у вчиненні обмежувальної та дискримінаційної діяльності (пункт 8 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції ) при виконанні Угоди про Майстерню (сервісний центр) від 03.05.1999 та Договору з Дилером від 23.06.2005, укладених позивачем та ТОВ з іноземними інвестиціями Сканія Україна.   
Тобто, кваліфікація дій ТОВ "РБУ "Промбудколія" та Підприємство при прийнятті оспорюваного рішення здійснювалась АМК за іншими правопорушеннями і обставинами вчинення правопорушень у справі, що розглядається та у справах №904/4598/20, № 908/540/19 та № 910/23375/17  передбачені різними статтями Закону України "Про захист економічної конкуренції". Поряд з тим, різна фактично-доказова база та кваліфікація дій, як порушення, виключає їх подібність як за правовим регулюванням так і за змістовним критерієм.
Щодо підходу до визначення меж обґрунтованості рішення АМК яке має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема, самими судами у прийнятті судових рішень, то вказаний правовий висновок Верховним Судом тенденційно висловлюється при розгляді справ, за участю АМК, предметом розгляду яких є визнання недійсним його рішень, і є універсальним та загальним для цих справ, оскільки, стосується процесуального регулювання правовідносин, що виникли між АМК і відповідачем по антимонопольній справі.
Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що подібність правовідносин визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи, та таку "подібність" слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
Отже, відсутні підстави вважати в цілому правовідносини у вказаних справах подібними, ураховуючи встановлення АМК обставин вчинення правопорушень, передбачених різними законами, фактично-доказової бази, та кваліфікації дій, як порушення.
Що ж до наявності/відсутності подібності правовідносин у даній справі та у справах №910/13451/20 і № 910/15183/20, то слід зазначити таке.
Зокрема предметом оскарження у справах №910/13451/20, № 910/15183/20 та у справі №908/1256/20 є рішення АМК в частині визнання дій позивачів як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Як вбачається зі змісту постанов Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №910/13451/20 та від 05.02.2022 у справі № 910/15183/20  на які посилається скаржник, Верховний Суд зазначив про те, що при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України мають проводитись дії, направлені на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін шляхом збирання і аналізу документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації, що є доказом у справі, та в межах своїх повноважень органи Антимонопольного комітету України приймають рішення у справі, в якому наводяться мотиви його прийняття, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.
Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у зазначених постановах зазначив про те, що "у випадку об`єднання декількох епізодів (правопорушень), які стосуються різних торгів в одному рішенні, виходячи з того, що позивачів притягнуто до відповідальності за кожне порушення окремо, АМК повинен викласти рішення так, щоб із нього вбачались мотиви його прийняття саме в частині доведення наявності ознак протиправного діяння стосовно кожного епізоду (правопорушення) окремо із зазначенням по кожному з них встановлених АМК обставин з посиланням на відповідні докази та факти. Помилковим є ототожнення сукупної оцінки судами доказів у справі і встановлення обставин справи з сукупним установленням Комітетом    фактів незалежно від торгів, участь у яких (торгах) стала предметом розгляду в антимонопольній справі. Суди попередніх інстанцій, у певній мірі декларативно та узагальнено стверджуючи про доведення Комітетом порушення антиконкурентного законодавства за кожною з чотирьох закупівель окремо, у повній мірі не перевірили відповідності змісту Рішення АМК викладеним вимогам (в контексті чотирьох окремих інкримінованих позивачу порушень антимонопольного законодавства) та не з`ясували, у розрізі приписів статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", чи існують підстави для визнання недійсним Рішення АМК у частині, що стосується позивача".
Тобто фактично Верховний Суд у справах №910/13451/20 та № 910/15183/20  зауважив про те, що оскільки АМК розглядав 4 процедури проведених торгів та встановив наявність порушень конкурентного законодавства в діях ПАТ "Укренергомонтаж" та ТОВ    "БК "Укрбудмонтаж" і на вказані товариства накладено штрафи у розрізі спотворення результатів кожного з вказаних торгів (за кожне окреме порушення), отже, АМК у рішенні повинен був встановити наявність ознак протиправного діяння стосовно кожного епізоду (правопорушення) окремо, із зазначенням по кожному з них встановлених органом АМК обставин справи з посиланням на відповідні докази та факти, а також положення законодавства, якими орган АМК керувався, приймаючи рішення.
Слід зазначити, що наведена вище правова позиція є сталою та послідовною, і вона виснувалась Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №910/13451/20 (якою скасовано судові рішення, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції) і від 03.02.2022 у справі №910/15183/20 (якою скасовано судові рішення, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції), на які скаржник посилається у своїй скарзі.
Слід заначити, що постановами у справах №910/13451/20 та №910/15183/20, на які посилається скаржник, Суд передав вказані справи на новий розгляд, зокрема, у зв`язку з порушенням балансу прийняття доводів та заперечень сторін судом.
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що відповідно до частини першої статті 40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом.
За таких обставин АМК є органом, до повноважень якого належить здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.
Аналіз норм статей 124, 19 Конституції України, статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", норм процесуального права, які закріплені в ГПК України щодо компетенції суду, дає підстави для висновку, що останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.
Отже, до повноважень органів АМК віднесено здійснення розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановлення та кваліфікації правопорушення, в тому числі й об`єктивної його сторони. А на суд покладено обов`язок перевірки дотримання органом АМК вимог законодавства та прийняття ним рішення на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України, та, за наявності/доведеності/ обґрунтованості підстав, передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", - змінити, скасувати чи визнати недійсним рішення АМК, з урахуванням доводів та меж заявлених позивачем вимог. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 зі справи №910/17929/19.
Кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині. Господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.
Скаржник вважає, що в оскаржуваному Рішенні АМК відповідачем не надано належної оцінки діям позивача щодо наявності чи відсутності антиконкурентних узгоджених дій Товариства під час участі в кожній процедурі закупівлі відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 та пункту 1 статті 50 Закону.
Разом з тим, слід відзначити, що Підприємство ні у позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не вказувало на те, що відповідачем при прийнятті Рішення АМК не встановлено та не доведено наявність ознак протиправного діяння стосовно кожного епізоду (правопорушення) окремо із зазначенням по кожному з них встановлених АМК обставин з посиланням на відповідні докази та факти, а також положення законодавства, якими АМК керувався, приймаючи Рішення.
Тобто доводи скаржника про те, що Рішення АМК прийнято відповідачем без доведення порушення антиконкурентного законодавства позивачем за кожною з восьми закупівель, виникли лише під час касаційного оскарження судових рішень.
Водночас зі змісту Рішення АМК та оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій вбачається, що АМК описано обставини проведення восьми процедур закупівель, встановлено та доведено наявність ознак протиправного діяння Підприємства стосовно кожного епізоду (правопорушення) із зазначенням по кожному з них встановлених АМК обставин з посиланням на відповідні докази та факти (розділ 3 Рішення "Обставини справи").
Ураховуючи, що кожна із справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями, то посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №910/13451/20, від 03.02.2022 у справі №910/15183/20 у даному випадку не беруться до уваги, оскільки вони не відповідають критеріям подібності правовідносин, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, зокрема змістовному критерію, адже, прийняті хоча й за правового регулювання спірних правовідносин, схожого з тим, що має місце в даній справі, але за іншої, ніж у цій справі, фактично-доказової бази, тобто за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами, доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято оскаржувані судові рішення.
Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині.
Тобто у кожній із вказаних скаржником справ судами досліджувалися різні за змістом докази, які подавалися сторонами, та на підставі встановлених судами обставин вони приймали відповідні рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин Верховним Судом у даній справі №908/1256/20 та у зазначених скаржником справах.
Верховний Суд також наголошує, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
При цьому самим скаржником у касаційній скарзі, з огляду на принцип диспозитивності, визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених статтею 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Здійснивши детальний аналіз наведеної практики та рішення суду попередніх інстанцій у справі, Верховний Суд у контексті аргументів касаційної скарги дійшов висновку, що скаржник не навів аргументів, які згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК можуть бути підставою для касаційного перегляду рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції у справі в установленому процесуальним законом порядку. Оскільки такі аргументи зводяться до незгоди скаржника з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення ними обставин справи і містять посилання на обставини, які були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій та були спростовані ними.
Разом з тим, суд касаційної інстанції в силу положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.
Інших підстав для перегляду справи у суді касаційної інстанції визначених частиною другою статті 287 ГПК України, крім пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, Підприємство у касаційній скарзі не наводить.
Отже, касаційна інстанція встановила, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі №908/1256/20.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої       статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів на підставі пункту 5 частини першої       статті 296 цього Кодексу       дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Підприємства  на рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2022 у справі №908/1256/20.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою приватного підприємства "Владікос" на рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2022 у справі №908/1256/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                                    В. Селіваненко