УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
5 грудня 2022 року
м. Київ
справа № 175/965/22
провадження № 51-2785 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_2,
суддів                        ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 10 вересня 2022 року щодо нього, у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022041440000174, 
встановив:
За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від                        21 червня 2022 року
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця  м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого по                      АДРЕСА_2 , раніше судимого: 3 вересня 2021 року - Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 місяців арешту. Звільненого 7 вересня 2021 року по відбуттю строку покарання,
визнано виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4  ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишено без змін.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Згідно з вироком суду, 11 квітня 2022 року приблизно о 15 годині 50 хвилин                     ОСОБА_1 знаходився у торговельному приміщенні TOB «Епіцентр К» (ЄДРПОУ 32490244) (далі «Епіцентр К» або Товариство), розташованого по вул. Бабенка, 25 у   смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав з торговельного прилавку приналежні Товариству дві пари навушників-вкладишів «JBL LIVE FREE PLUS TWS чорні» вартістю 4415,83 грн. (без ПДВ) кожні, чим завдав Товариству матеріальну шкоду у загальному розмірі 8831,66 грн. (без ПДВ).
Дії засудженого ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_1 та прокурора залишено без задоволення, а вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року - залишено без змін. 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, оскільки щодо нього не було прийнято рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, просить судові рішення щодо нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке. 
З аналогічними вимогами, які викладені в касаційній скарзі, ОСОБА_1 звертався й до суду апеляційної інстанції. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання належним чином не було враховано всі обставини, які пом`якшують покарання,  неналежне врахування тяжкості вчиненого злочину та особи винного.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.
 
При призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який вчинив умисне кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, а саме через сім місяців після звільнення з кримінально-виправної установи, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Має не зняту та не погашену судимість, має на утриманні двох малолітніх синів, які проживають з колишньою дружиною, його задовільну характеристику за місцем останнього за часом фактичного проживання, а також те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім цього суд зазначив наявність обставин, що пом`якшують покарання: щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Відсутність обставин, що обтяжують покарання та позицію представника потерпілого, який вказав, що ОСОБА_1 заслуговує покарання, пов`язаного з реальним відбуттям.
Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, зокрема і ті, на які засуджений послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке є мінімальним у межах санкції вказаної норми.
Крім того, врахувавши дані про особу ОСОБА_1 , зокрема те, що він вчинив новий злочин через незначний проміжок часу після звільнення з кримінально-виправної установи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо                           ОСОБА_1 .
Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим через його суворість, колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі засудженого відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного йому покарання.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону засуджений вважає порушення вимог ч. 3 ст. 419 КПК України. На його думку апеляційний суд належним чином не мотивував свої висновки про те, яким чином вчинення тяжкого злочину за обставин, зазначених у вироці суду першої інстанції, з урахуванням даних про особу винного є такими, що свідчать про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням до нього положень, передбачених ст. 75 КК України. 
Однак, переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги засудженого ОСОБА_1 та з зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін. 
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 10 вересня 2022 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 Судді:
 
ОСОБА_2                                        ОСОБА_3                                              ОСОБА_4