КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  759/1641/22                                                                                           Головуючий у І-й інстанції - Петренко Н.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/10541/2022                                             Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 грудня  2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною  скаргою     ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 07 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                  В С Т А Н О В И В :

В січні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом  до КК «Центр комунального сервісу» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову позивач  вказував, що  він євласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.08.1996 року, виданого Радянською районною Державною адміністрацієюм.Києва, вчасно сплачував кошти за надані йому послуги та не мав заборгованості за оплату останніх. Однак відповідно до рахунку-повідомлення КК«Центр комунального сервісу» станом на 01.05.2018 року сформувалась заборгованість по житлово-комунальним послугам у розмірі 30 053,38 грн. Вважав виникнення даної заборгованості незаконним.
Посилаючись на наведене,  позивач просивсуд задовольнити позов та скасувати заборгованість  за житлово-комунальні послуги, зобов`язати вчинити певні дії, якими   визнати заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 30 053,38 грн. безпідставною та такою, яка підлягає скасуванню, а також зобов`язати відповідача списати з особового рахунку ОСОБА_1  заборгованість у розмірі 30 053,38 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року у задоволенні позову  відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального та процесуального права, просить  рішення суду   скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою  Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України. 
Правом подачі відзиву  відповідач не скористався.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної  скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що  на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.08.1996 року,виданого Радянською районною Державною адміністрацією м.Києва,позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Зрахунку-повідомлення КК «Центр комунального сервісу» слідує, що станом на 01.05.2018 року  у ОСОБА_1 , як власника  вказаної вище квартири,  сформувалась заборгованість по житлово-комунальним послугам у розмірі 30 053,38 грн. (а.с. 12).
Відмовляючи в задоволенні позову  в оскаржуваній частині рішення суду, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до  ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Згідно з  п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Статтею 526 ЦК України  визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 Дебіторська заборгованість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.
Особовий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 в КК «Центр комунального сервісу», є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.
Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.
Звертаючись з вказаним позовом, позивач стверджував, що КК «Центр комунального сервісу» є юридична особа, однак  КК «Центр комунального сервісу» не є балансоутримувачем будинку, де знаходиться квартира позивача.
На підставі розпорядження  виконавчого органу  Київської міської  ради (Київської міської  державної адміністрації) «Про єдину  міську службу  для комплексного обслуговування споживачів житлово-комунальних послуг за принципом  «єдиного вікна» на базі  Комунального концерну  «Центр  комунального сервісу» від 08 грудня  2016 року  №1244, Концерн здійснює  обслуговування споживачів - мешканців багатоповерхових будинків, з питань  нарахування плати за послуги на договірній основі з виконавцями житлово-комунальних послуг.
Згідно наданого  до позовної  заяви  рахунку - повідомлення,  на який посилається позивач  у позовній заяві, вбачається, що рахунок  на оплату комунальних  послуг виставлений  за послуги, які  були надані КП «Керуюча компанія  з обслуговування  житлового фонду  Шевченківського району  міста Києва  та ПрАТ АК «Кимївводоканал».
Отже, виходячи з вищенаведеного, КК  «Центр  комунального сервісу»  не являється  виконавцем  (надавачем) житлово-комунальних послуг.
Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом.
Зобов`язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції  України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.
Відповідно до частини четвертої  статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №462/5889/16-ц (провадження № 61-909св17), оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.
Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безпідставним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач, оспорюючи законність нарахування заборгованості,  не вимагає здійснення відповідного перерахунку плати за надані  житлово-комунальні послуги, а обраний ним  спосіб захисту шляхом пред`явлення позову про  скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання  відповідача  списати з особового рахунку  позивача  (о/р НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі  30 053 грн. 38 коп., чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів, про що було зазначено у постанові Верховного Суду від  08 квітня 2020 року у справі №462/5889/16-ц.
Суд першої інстанції  повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі  доказам дав належну правову оцінку та   прийшов  до правильного висновку про відмову у задоволенні позову в повному  обсязі, оскільки вимога про  зобов`язання  відповідача  списати з особового рахунку  позивача  (о/р НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі  30 053 грн. 38 коп. є похідною від вимоги про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги
Рішення  суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права  й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги  про те, що  позивачем вірно обраний спосіб захисту, у відповідності  до вимог ст. 16 ЦК України, не  можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки спростовуються вищенаведеним. 
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача  ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1362 грн., відстрочений ухвалою Київського апеляційного суду  від 20 вересня 2022 року.   
Керуючись   ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд,-

П О С Т А Н О В  И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року - залишити без змін.
Стягнути  з позивача  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в сумі 1 362 грн. за подачу апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року, відстрочений ухвалою Київського апеляційного суду  від 20 вересня 2022 року. 
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

 Головуючий 
 
  Судді: