ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року 

м. Київ

справа № 420/8311/21
адміністративне провадження № К/9901/28972/21 К/9901/28502/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Єзерова А.А., 

розглянув у порядку письмового провадження
за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Мілано" та Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (суддя Катаєва Е.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року (колегія у складі суддів Яковлєва О.В., Градовського Ю.М., Крусяна А.В.) 
у справі № 420/8311/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДС Рент Груп" 
до Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, 
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель Мілано", 
про визнання протиправним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

1.          19.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДС Рент Груп" звернулося до суду з позовом до Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, в якому просило:
-          визнати протиправним та скасувати дозвіл №104, виданий відповідачем на проведення Товариством з обмеженою відповідальністю "Готель Мілано" земляних або монтажних робіт в пров. Красному, 4 у м. Одесі відповідно до погодженого проекту благоустрою; 

-          визнати протиправними дії Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради щодо встановлення огородження земельної ділянки в пров. Красному, 4 у м. Одесі, кадастровий номер 5110137500:19:001:0010;
-          усунути перешкоди у користуванні ТОВ "ОДС Рент Груп" рухомими та нерухомими об`єктами шляхом демонтування огородження території на пров. Красному, 4 у м. Одесі та припинення проведення будь-яких робіт на земельній ділянці кадастровий номер 5110137500:19:001:0010. 
2.          21.05.2021 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:
-          зупинення дії Дозволу № 104, виданого Департаментом благоустрою міста Одеської міської ради; 
-          заборони Виконавчому комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, іншим виконавчим органами Одеської міської ради, ЖКС "Фонтанський", іншим юридичним та фізичним особам проводити роботи з благоустрою та будь-які інші роботи на земельній ділянці в пров. Красний, 4 у м. Одесі, кадастровий номер 5110137500:19:001:0010; 
-          зобов`язати Виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент благоустрою міста Одеської міської ради, інші виконавчі органи Одеської міської ради, ЖКС "Фонтанський", інших юридичних та фізичних осіб забезпечити вільний доступ ТОВ "ОДС Рент груп" до об`єктів рухомого та нерухомого майна, розташованих в пров. Красний, 4 та вул. Дерибасівська, 25 у м. Одесі.
3.          Позивач стверджував, що у разі реалізації оскаржуваного Дозволу відповідача, об`єкти нерухомості, розміщені по пров. Красному, 4, будуть повністю заблоковані, прохід до нерухомих об`єктів та тимчасових споруд, які використовує Позивач, буде взагалі унеможливлений, а облаштування парковки для автомобілів в безпосередній близькості до тимчасових споруд, які використовує позивач, унеможливить надання послуг з харчування громадянам, оскільки буде суперечити санітарним нормам.
4.          Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.05.2021 заяву про забезпечення позову задовольнив частково:
-          зупинив дію Дозволу №104, виданого Департаментом благоустрою міста Одеської міської ради;
-          заборонив Виконавчому комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, іншим виконавчим органами Одеської міської ради, ЖКС "Фонтанський, іншим юридичним та фізичним особам проводити роботи з благоустрою та будь-які інші роботи на земельній ділянці в пров. Красному, 4 у м. Одесі, кадастровий номер 5110137500:19:001:0010.
-          відмовив у задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову. 
5.          П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.07.2021 залишив ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 без змін.
6.          Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що проведення благоустрою території, яка знаходиться біля та над об`єктами нерухомості позивача, при наявності спору між позивачем та суб`єктом владних повноважень щодо правомірності такого благоустрою, а також зведення огорож навколо тимчасових споруд позивача, призначених для здійснення господарської діяльності (ярмарку) може порушити майнові та господарські права позивача.
7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ "ОДС Рент Груп" є власником підвального приміщення площею 524,2 кв.м, нежитлових підвальних приміщень загальною площею 524,2 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 78668051101), розташованого за адресою пров. Красний, 4.
8.          Позивач зазначив, що зазначені об`єкти нерухомості розташовані на земельній ділянці, яка перебуває в фактичному користуванні ТОВ "ОДС Рент Груп", оскільки сформована на підставі рішення Одеської міської ради від 10.09.2015 №6981-IV з присвоєнням кадастрового номеру 5110137500:19:001:0010, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою саме для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення за цією адресою.
9.          Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ "ОДС Рент Груп" за позивачем зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 511-137500:19:001:0011 площею 0,1783 га для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів харчування по вул. Дерибасівський, 25 у місті Одесі.
10.          Крім того, представником позивача були надані документи - фото та відеофіксація в підтвердження обставин здійснення 14.05.2021 приблизно о 20 год. 00 хв. огородження території за адресою: пров. Красний, 4 у м. Одеса, з розташованими на ній нерухомими об`єктами та тимчасовими спорудами (павільйонами), що належать позивачу.
11.          Огородження, яке встановлено 14.05.2021 відповідачем за участі ТОВ "Готель Мілано" на підставі оскаржуваного Дозволу про проведення робіт з благоустрою, розміщено саме по периметру фасадів підвальних приміщень за цією адресою, що належать на праві власності позивачу, що підтверджується технічним паспортом на вказаний нерухомий об`єкт, виданим КП "ОМБТІ та РОН" 14.07.2004, матеріалами Генерального плану м. Одеси, фото і відео встановленого огородження.
12.          Крім того, огородженням перекрито доступ до об`єктів рухомого та нерухомого майна, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 25, що також належить позивачу та використовуються для здійснення підприємницької діяльності.
13.          Об`єкти нерухомості (земельна ділянка та будівля), на яких розміщено тимчасові споруди (павільйони), згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер 2021917851101 на будівлю площею 2973,12 кв.м. за адресою вул. Дерибасівська, 25 у м. Одесі та на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137500:19:001:0011 площею 0,1783 га за цією ж адресою, є власністю ТОВ "ОДС Рент Груп".
14.          Судами попередніх інстанцій було встановлено, що надані позивачем витяги з Державного реєстру прав підтверджують наявність зареєстрованого за ТОВ "ОДС Рент Груп" права власності на відповідні об`єкти нерухомості.
15.          02.08.2021 третя особа подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати зазначені вище судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
16.          Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд першої інстанції не вказав підстав для вжиття заходів забезпечення позову; не пересвідчився у достовірності та належності доказів, якими позивач обґрунтовував свої вимоги про забезпечення позову; не оцінив негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими наслідками, що можуть настати в результаті невжиття цих заходів. Оскаржуваний дозвіл Департаменту видано на проведення земляних або монтажних робіт на умовно трьох ділянках, з яких позивач оспорює виконання відповідних робіт на одній земельній ділянці, на якій знаходяться тимчасові споруди. Позов ТОВ "ОДС Рент Груп" було забезпечено у спосіб, який підміняє вирішення позовних вимог до розгляду справи по суті. Крім того, вважає, що суд першої інстанції забезпечив позов у справі, яка не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
17.          03.08.2021 Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради подав касаційну скаргу з аналогічними вимогами.
18.          Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди не врахували правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №800/521/17 та у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18. Позивач не обґрунтував підстави застосування заходу забезпечення позову, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду; надав до суду фотографії тимчасових споруд та технічний паспорт, датований 14.07.2004, на підвальне приміщення в житловому будинку № 4 у пров. Красному, 4 у м. Одесі, що лише підтверджує існування такого приміщення у 2004 році, а не на теперішній час. Суди не встановили отримання позивачем документів, що посвідчують право на зазначену земельну ділянку, яка наразі знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.       Одеси; міська рада не приймала рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу ТОВ "ОДС Рент Груп" земельної ділянки. Заява про забезпечення позову у спосіб, який просить ТОВ "ОДС Рент Груп", є фактично вирішенням спору по суті. Оскаржуваний дозвіл видавався на проведення земельних та монтажних робіт на умовно трьох земельних ділянках, з яких позивач оскаржує лише виконання таких робіт на одній земельній ділянці.
19.          Ухвалами від 10.08.2021 та 14.09.2021 Верховний Суд відкрив провадження за касаційними скаргами, які згодом були об`єднані в одне.
20.          Відзиви на касаційні скарги від позивача не надходили.
21.          Оцінюючи доводи касаційних скарг, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
22.          Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
23.          Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1)          невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2)          очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
24.          Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
25.          За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1)          зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2)          забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3)          забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
4)          зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
26.          Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
27.          Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
28.          Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
29.          Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
30.          При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
31.          Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
32.          Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
33.          Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
34.          Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що виконання робіт з благоустрою території по пр. Красному, 4 у м. Одесі відповідно до дозволу № 104 свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача як власника нерухомого майна за цією ж адресою. Їх відновлення значно ускладниться або стане неможливим за наслідком проведення спірних робіт з благоустрою. 
35.          Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову у цій справі є способом збереження існуючого стану майна до вирішення в судовому порядку питання щодо законності дозволу на проведення земляних робіт.
36.          Суд відхиляє покликання скаржників на те, що оскаржуваний дозвіл Департаменту видано на проведення земляних робіт на трьох ділянках, з яких позивач оспорює виконання робіт на одній земельній ділянці, на якій знаходяться його тимчасові споруди. 
37.          Департамент з благоустрою Одеської міської ради видав ТОВ "Готель Мілано" дозвіл №104 проводити земляні або монтажні роботи, пов`язані з розриттям дорожнього покриття вулиць, доріг, майданів (площ під час проведення робіт з благоустрою) відповідно до погодженого проекту благоустрою: м. Одеса, пров. Красний, 1. Тобто йдеться про єдину територію - частину провулку Красного, а не конкретну земельну ділянку. 
38.          Судами попередніх інстанцій було встановлено, що оскаржуваним дозволом передбачено здійснення робіт на виконання проекту благоустрою території, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Красний, 1. При цьому, як вбачається з графічних матеріалів, проведення благоустрою передбачено та здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 5110137500:19:001:0010, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Красний, 4.39.          Суд звертає увагу, що доводи сторін, які стосуються позовних вимог по суті спору, зокрема, питання щодо порушеного права позивача у зв`язку з ненаданням документів на користування земельною ділянкою, розташування будь-яких будівель та споруд на ній тощо, не розглядаються при касаційному перегляді заяви про забезпечення позову, оскільки суд касаційної інстанції має перевірити законність і обґрунтованість рішень про забезпечення позову з позиції дотримання судами норм процесуального права, а не вирішити спір по суті заявлених позовних вимог.
40.          Правова оцінка доводів відповідача та третьої особи стосовно порушення правил предметної юрисдикції може бути надана лише під час розгляду справи по суті і не може надаватися під час касаційного перегляду ухвал.
41.          Суд відхиляє покликання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №800/521/17 та постанову Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18, оскільки обставини цих справ і справи, що розглядається, не є релевантними. З огляду на це, Суд дійшов висновку, що позиції Верховного Суду, висловлені у вищезазначених постановах, є незастосовними до цієї справи.
42.          При цьому, 13.09.2022 Верховний Суд розглянув справу №420/8311/21 по суті позовних вимог і у постанові в частині визнання протиправним дозволу Департаменту з благоустрою Одеської міської ради №104, виданого ТОВ "Готель Мілано" на проведення земляних або монтажних робіт відповідно до погодженого проекту благоустрою: м. Одеса, пров. Красний, 1 у м. Одесі, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки має місце спір про право і справа має розглядатися в порядку господарського судочинства.
43.          Враховуючи зазначене, перед Судом постало питання доцільності заходів забезпечення позову при закритті провадження у справі.
44.          Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2022 у справі №705/4132/19 дійшов такого висновку:

«… у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд касаційної інстанції наділений повноваженнями постановити ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи. Враховуючи, що розгляд справи не завершений, судове рішення по суті не прийнято, а отже й потреба у забезпеченні позову не відпала, підстави для скасування заходів забезпечення позову, про що зазначено у частині дев`ятій статті 158 ЦПК України, у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, відсутні, оскільки розгляд справи не завершений».

45.          Незважаючи на те, що йдеться про застосування Цивільного процесуального кодексу України, правова проблема, якої стосується цей висновок, схожа. З огляду на це, Суд вважає за можливе застосувати цей висновок і до цієї справи і, як наслідок, не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову з причини закриття провадження в адміністративній справі.
46.          За правилами частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47.          Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про правомірність рішень судів першої та апеляційної інстанцій та відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. 243, 341, 345, 349, 350, 356, 359  КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Мілано" та Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі залишити без змін.

Постанова набирає сили з моменту постановлення, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб