ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24067/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 листопада 2022 року                                                                     м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                                                      Чаку Є.В., 
суддів:                                                                          Федотова І.В., Коротких А.Ю.           
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС  про скасування рішення, -

                                                       В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 28.09.2018 №1546/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 ; зобов`язання відповідача поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% з 01.10.2018 та включити його до реєстру платників єдиного податку.     
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач взятий на облік 12.03.2016 в ДПІ Деснянського району Головного управління ДПС у м. Києві як фізична особа-підприємець. 
З 01.04.2016 по 30.06.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування 2 групи платників за ставкою 20 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати, а з 01.07.2017 по 30.09.2018 застосовував спрощену систему оподаткування, 3 група платників за ставкою 5 % до доходу.
У матеріалах справи наявні: копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 16.12.2018 року (уточнююча) № 9281663332 за півріччя 2018 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП  від 07.02.2019 року № 9309948501 за рік 2018 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 06.05.2019 року № 9091027174 за І квартал 2019 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 04.07.2019 року № 9143799283 за 1 півріччя 2019 з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного ФОП від 08.11.2019 року № 9263839750 за три квартали 2019 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 06.02.2020 року № 9333852850 за рік 2019 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 12.05.2020 року № 9102530203 за І квартал 2020 року з  квитанцією № 2; копія податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік № 9298647672 від 09.02.2018 року звітна за 2017 року з квитанцією № 2; копія уточненої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік № 9300679988 від 21.09.2018 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного ФОП за 2017 рік №9298646667 від 09.02.2018 року з квитанцією № 2; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП за  І квартал 2018 року №9063712577 від 11.04.1018 року з квитанцією № 2; копії квитанцій від 24.07.2018 року на суму 90,46 грн. та від 30.07.2016 року на суму 3 652,32 грн.; копія Довідки ГУ ДПС у м. Києві про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справленням яких покладено па контролюючі органи від 29.09.2020 року № 82797.
28.09.2018  ГУ ДФС у м. Києві було прийнято рішення №1546/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 , яким анульована реєстрація платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2018 на підставі п. 299.10 ст. 299 ПК України.
Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 295.1. статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більше як до кінця поточного звітного року.
Згідно з п. 299.10. статті 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадку передбаченому пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу тобто, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Згідно з абз. 8 п.п. 298.2.3. п. 298.2. статті 298 ПК України платник єдиного податку зобов`язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Положеннями п. 299.11. статті 299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 820/5346/17.
Судом встановлено, що спірне рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку було прийнято не на підставі акту за наслідками проведеної перевірки за фактом наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, як це передбачено п.    299.11. статті 299 ПК України, а на підставі доповідної записки від 26 вересня 2018 року № 14289/26-15-13-14-17.
 У доповідній зазначено, що управлінням податків і зборів з фізичних осіб проведено аналіз фізичних осіб-підприємців платників єдиного податку, які мають заборгованість на кожне перше число  місяці протягом двох послідовних кварталів за період з 01.04.2018 по 01.09.2018. Враховуючи викладене управління просило дозволу щодо проведення заходів по анулюванню реєстрації платника єдиного податку, які мають заборгованість та самостійно не здійснили перехід на оплату інших податків і зборів згідно додатку. 
На переконання колегії суддів контролюючий орган при прийнятті рішення від 28.09.2018 №1546/26-15-13-14-26/ 3355809092 діяв усупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України.
До того ж колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем на адресу позивача листів про наявність у останнього боргу.
В силу положень пункту    59.1 статті 59 ПК України    відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату податкового боргу у разі його наявності, зокрема станом на 01.01.2018 у розмірі 47,44 грн, у спосіб, визначений    ПК України, втім вказаних дій контролюючим органом ним здійснено не було.
Також, в матеріалах справи відсутні відповідні податкові повідомлення-рішення, якими би відповідач визначив такі грошові зобов`язання.
Враховуючи, що податковим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, тому підстави для прийняття оскаржуваного рішення від 28.09.2018 №1546/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 - відсутні.    
Як наслідок, слід зобов`язати відповідача поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5% з 01.10.2018 та включити його до реєстру платників єдиного податку.
З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  залишити без змін.
         Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд          

                                                 П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
                    
          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          І.В. Федотов

                                                                                                            А.Ю. Коротких