справа № 369/1870/21                                        головуючий   у  суді  І  інстанції   Галась І.А.
провадження № 22-ц/824/9477/2022                суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 жовтня 2022 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
       Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
         У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12791, вчинений 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., в якому запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 1588652 від 14 березня 2020 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження № 628844732 відкрите на підставі виконавчого напису № 12791 від 20 липня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Позивач вважає, що вчинення виконавчого напису здійснено з порушенням чинного законодавства, а саме з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, провадження щодо виконання зазначеного виконавчого напису є неправомірним, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чека тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Також зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушення ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ТОВ «Мілоан» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, поклавши їх на позивача.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що вказане судом в оскаржуваному рішенні не відповідає на питання, які закріплені у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, зокрема, наявність доказів, «які підтверджують здійснення відповідних витрат», що «встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів». Суд першої інстанції не лише мав зазначити про існування таких доказів - перерахувавши їх, а вказати умови договору про надання правничої допомоги, послатися на докази із зазначенням, що саме вони підтверджують. Крім того, заявлене у справі відповідачем клопотання із поданими доказами та обґрунтуваннями щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, судом першої інстанції залишено без уваги, а викладений відповідачем аналіз документів щодо витрат на оплату правничої допомоги необґрунтовано відхилений. З описової частини оскаржуваного рішення вбачається, що питання про складність виконаної адвокатом роботи з боку суду першої інстанції не досліджувалося, клопотання відповідача в цій частині не розглянуте і судом не надано оцінку роботі (наданим послуг) адвоката. Час витрачений адвокатом на виконання роботи - є незначним, до того ж, виконання роботи адвокатом у багатьох пунктах акту не знаходять свого документального підтвердження. Також, позивач зазначає, що виходячи з ціни позову, заявлений позивачем у справі розмір судових витрат на правничу допомогу  в сумі - 10 000 грн., свідчить про те, що заявлені до стягнення витрати на оплату послуг адвоката є неспівмірними із ціною позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, суд першої інстанції всебічно та детально оцінив всі належні та допустимі докази надання йому правничої допомоги адвокатом, а доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав оцінки таким доказам на підтвердження правничої допомоги - є хибними. Також, судом було правомірно відхилено клопотання відповідача про зменшення судових витрат, оскільки представник позивача надав всі необхідні докази щодо надання правничої допомоги. Також, позивач вказує на те, що детальний опис наданих послуг відповідно до договору №203/04-02-2022 про надання правничої допомоги від 04 лютого 2022 року містить тільки фіксовану оплату, що відповідає вимогам доказування надання правничої допомоги  та не ускладнює перевірку обґрунтованості витрат на їхню пропорційність предмету спору. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 12791, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» грошових коштів у розмірі 17150 гривень.
Даним виконавчим написом встановлено, що позивач є стороною договору № 1588652 від 14 березня 2020 року укладеного з ТОВ «МІЛОАН».
Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Клименко Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62884732 від 26.08.2020 року.
Рішення в частині задоволеної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню не оскаржується, а, відтак не переглядається судом апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ступінь складності справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції  наступних підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції інтереси позивача представляла адвокат Цокало Т.М. на підставі договору № 203/13-09-2020 про надання правової допомоги від 13 вересня 2020 року та ордеру серії ВІ №1031786 (а.с.18-20). 
При подачі позовної заяви позивач надала орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених у суді першої інстанції, в яких вказала, що адвокатом Цокало Т.М. станом на 05 січня 2021 року виконано ряд послуг за договором про надання правової допомоги вартістю 10 000 грн.
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надала суду акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 05 лютого 2021 року (а.с.42); квитанцію №218 від 04 лютого 2021 року на суму 10 000 грн. (а.с.43); детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.44). Тобто, підтверджений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10 000 грн.
Згідно акту про надані послуги від 05 лютого 2021 року, надані послуги адвоката складаються з: консультація клієнта - 1 000 грн.; ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 500 грн.; повторна консультація клієнта - 500 грн.; підготовка, складання та написання заяви про забезпечення позову 05 лютого 2021 року - 1 500 грн.; підготовка, складання та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 4 000 грн.; підготовка, складання та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від 05 лютого 2021 року  (знаходить в позовній заяві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню) - 900 грн.; адвокатський запит №083-15.09.20203ПТ до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. - 800 грн.; адвокатський запит № 089 - 22.09.2020/ЗПТ до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. - 800 грн.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У статті 137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідач, заперечуючи в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі проти витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. вказував на те, що зазначена сума є не співмірною з ціною позову та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. 
Колегія суддів погоджується з зазначеними доводами в частині що, такі витрати є не співмірними зі складністю справи, ціною позову та об`ємом виконаної роботи. Відтак, враховуючи сталу судову практику щодо розгляду та вирішення зазначеної категорії справ, заявлена до стягнення сума є завищеною. 
Зокрема, зазначена категорія справ не є складною, сума позову є невеликою, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, сума заявлена до стягнення перевищує 50% ціни позову, а, відтак, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення розмір витрат на правову допомогу.
Так, враховуючи складність справи та чіткі правові позиції Верховного Суду щодо вирішення зазначеної категорії справ, зокрема щодо неможливості вчинення виконавчих написів на правочині, що не був нотаріально посвідчений,  суд вважає, що не було потреби в повторній консультації, а, відтак, стягнення витрат в цій частині в розмірі 500 грн. не підлягає задоволенню.
Підготовка, складання та написання заяви про забезпечення позову та вартість такої послуги у розмірі 1 500 грн. не є співмірною зі складність справи, а тому підлягає зменшенню до 1 000 грн. 
Підготовка, складання та написання позовної заяви та вартість такої послуги у розмірі  4 000 грн. також не є співмірною зі складністю справи та ціною позову. Тому, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення суми за підготовку позовної заяви  до 1 500 грн. При цьому, вартість послуги за підготовку клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження є необґрунтованим, оскільки таке клопотання було складено під час написання позовної заяви та внесене до її тексту, а, відтак, стягнення витрати в цій частині в розмірі 900 грн. не підлягає задоволенню.
Що стосується адвокатських запитів вартістю 800 грн. за кожен, то суд вважає за необхідне зменшити в цій частині розмір витрат з 800 грн. до 500 грн. 
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що з акту виконаних робіт не вбачається, скільки часу адвокат витратив на виконання  кожної із зазначених послуг, що також позбавляє суд можливості визначити співмірність витрат, з часом, потраченим адвокатом на їх виконання.
         Отже, судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складаються з витрат на професійну правничу допомогу, а саме: консультація клієнта - 1 000 грн.; ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 500 грн.; підготовка, складання та написання заяви про забезпечення позову 05 лютого 2021 року - 1 000 грн.; підготовка, складання та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 1 500 грн.; адвокатський запит №083-15.09.20203ПТ до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. - 500 грн.; адвокатський запит №089- 22.09.2020/ЗПТ до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. - 500 грн.А всього - 5 000 грн.
         За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи.
         У відзиві на апеляційну скаргу позивач також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу  понесені нею в суді апеляційної інстанції  у розмірі 4 000 грн. 
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надала суду акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 2 від 17 серпня 2022 року (а.с.225); квитанцію №218-1 від 16 серпня 2022 року на суму 4000 грн. (а.с.226); детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.227). Тобто, підтверджений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 4000 грн.
Згідно акту про надані послуги від 17 серпня 2022 року, надані послуги адвоката складаються з: підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Мілоан» - 4 000 грн.
Відповідач не надав жодних заперечень щодо співмірності витрат на правничу допомогу в апеляційному суді зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами),із витраченим адвокатом часом, а, відтак, суд не має підстав оцінювати зазначені витрати на предмет їх співмірності.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 5 000 грн.
Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена частково (50%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові (витрати на правову допомогу) понесені в суді апеляційної інстанції пропорційно до відхиленої частини апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року змінити в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», місце знаходження - вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, ідентифікаційний номер 40484607, на користь ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.  
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», місце знаходження - вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, ідентифікаційний номер 40484607, на користь ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Судді                                                                                          Фінагеєв В.О.
 
                                                                                          Кашперська Т.Ц.
                                       
                                                                                         Яворський М.А.