П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/10275/22	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

26 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни по наданню неповної та недостовірної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 27 червня 2022 року про надання копії наказу Державного бюро розслідувань про присвоєння спеціального звання начальницького складу ДБР начальнику Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві Агакаряну Рустаму Сашовичу;
- зобов`язати Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію наказу Державного бюро розслідувань про присвоєння спеціального звання начальницького складу ДБР начальнику Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві Агакаряну Рустаму Сашовичу.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на його запит ДБР надіслало наказ про прийняття на службу ОСОБА_2 , однак в зазначеній копії відсутні всі необхідні реквізити та інформація, що на переконання позивача є   порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».
ДБР заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що позивачу надано відповідь на його запит на інформацію та копію наказу № 130-ос/ДСК про призначення ОСОБА_2 з інформацією про присвоєння йому спеціального звання старшого начальницького складу без інформації, доступ до якої обмежений, а отже позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій   посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що з аналізу Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті територіальних управліннях ДБР, норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» та позицій ВП ВС вбачається, що кадровий розпорядчий акт щодо публічної особи не є службовою інформацією у розумінні п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки відповідачем не надано суду будь - яких доказів та не наведено відповідних доводів на підтвердження того, що такі документи пов`язані з розробкою напряму діяльності установи, здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень. Крім того, апелянт зазначив, що кадровий наказ не є доповідною запискою, рекомендаціями або документом, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію. Апелянт також наголосив, що підписант наказу ДБР № 373 від 29.06.2021 року про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті територіальних управліннях ДБР, не мав повноважень виконувати обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_3 ДБР, а тому такий наказ не відповідає ознакам офіційного документу та є нікчемним.
Відповідно до ч.3 п.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
27 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань з запитом на інформацію, у якому просив надати на адресу електронної пошти копію наказу ДБР про присвоєння спеціального звання начальницького складу ДБР начальнику Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві Агакаряну Рустаму Сашовичу (а.с.8).
Листом від 14.07.2022 №191ПІ/10-16-06-224/22 ДБР повідомило ОСОБА_1 , що документ містить інформацію з обмеженим доступом, а тому для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Відомості щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу центрального апарату та територіальних управлінь Державного бюро розслідувань (призначення, переведення, звільнення тощо) становлять службову інформацію (пункт 1.3 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 №373).
До листа додано засвідчену копію наказу Державного бюро розслідувань №130-ос/дск «Про призначення ОСОБА_2 », у пункті 1 якого зазначено: «Прийняти на службу до Державного бюро розслідувань на посаду особи рядового і начальницького складу як переможця конкурсу та призначити з … ОСОБА_2 , на посаду … з присвоєнням спеціального звання старшого начальницького складу, як такому, що має класний чин…».
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надаючи позивачу копію наказу №130-ос/дск «Про призначення ОСОБА_2 » в частині, яка не становить службову інформацію, відповідачі діяли правомірно та у відповідності до чинних нормативно-правових актів.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначені Законом України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», відкритість та прозорість діяльності Державного бюро розслідувань для суспільства та демократичного цивільного контролю є одним з основних засад організації та діяльності Державного бюро розслідувань.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.
За приписами ч.2 ст.1 Закону № 2939-VІ, публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 6 Закону № 2939-VІ визначено, яка інформація є з обмеженим доступом, а саме конфіденційна інформація, таємна інформація та службова інформація.
Як вбачається із ч.8 ст. 6 Закону № 2939-VI, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Статтею 9 Закону № 2939-VІ визначено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:
1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;
2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.
Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.
Як вбачається з матеріалів справи, запитуваному позивачем наказу присвоєно гриф «для службового користування», на підставі Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань.
За приписами ст.22 Закону № 2939-VІ, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
При цьому обов`язковою умовою, у разі відмови в задоволенні запиту є наведення обґрунтованих підстав такої відмови. У разі неправомірної відмови - суд може визнати такі дії протиправними та зобов`язати її надати.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань з запитом на інформацію, у якому просив надати на адресу електронної пошти копію наказу ДБР про присвоєння спеціального звання начальницького складу ДБР начальнику Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві Агакаряну Рустаму Сашовичу (а.с.8).
Листом від 14.07.2022 №191ПІ/10-16-06-224/22 ДБР повідомило ОСОБА_1 , що документ містить інформацію з обмеженим доступом (ч.8 ст.6 Закону № 2939-VІ ), а тому для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Відомості щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу центрального апарату та територіальних управлінь Державного бюро розслідувань (призначення, переведення, звільнення тощо) становлять службову інформацію (пункт 1.3 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 №373). 
До листа додано копію наказу ДБР №130-ос/дск «Про призначення ОСОБА_2 », яка, на переконання позивача, не відповідає оригіналу та не містить повної та достовірної інформації.
Так, Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затверджений наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 29.06.2021 № 373.
Відповідно до п. 1.3. вищезазначеного Переліку, до таких відомостей (службової інформації) належать відомості щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу органу ДБР (призначення, переведення, звільнення тощо).
Вказаний наказ є чинним та незаконним не визнавався.
Так, інформація, дані або документи, до яких вимагається доступ, як правило, повинні відповідати критерію суспільного інтересу, щоб призвести до необхідності їхнього поширення відповідно до Конвенції. Така необхідність може існувати, коли, іnter alіa, поширення інформації забезпечує прозорість у порядку ведення державних справ та у питаннях, що становлять інтерес для суспільства в цілому, і таким чином, дозволяє широкій громадськості брати участь у державному управлінні (mutatіs mutandіs рішення ЄСПЛ у справі «Центр демократії та верховенства права проти України» (пункт 84)).
Визначення того, що може становити предмет суспільного інтересу, буде залежати від обставин кожної справи. Суспільний інтерес виникає щодо питань, які впливають на громадськість настільки, що вона може на законних підставах цікавитися ними, які привертають її увагу або які значно стосуються її, особливо якщо такі питання впливають на добробут громадян чи життя громади. Це також стосується питань, здатних призвести до значних суперечок щодо важливих соціальних викликів або проблем, про які громадськість бажатиме отримати інформацію. Суспільний інтерес не може зводитися до прагнення громадськості отримати інформацію про приватне життя інших людей.
Додатково, судова колегія звертає увагу, що відповідно до положень частини другої статті 64 Конституції в умовах воєнного стану можуть бути обмежені деякі конституційні права і свободи громадян, зокрема право на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-який спосіб.
Право на доступ до інформації в умовах воєнного стану може підлягати обмеженням, насамперед для захисту інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави.
24 лютого 2022 року Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».
Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції (стаття 1 Закону № 794-VIII).
Позивач ані у позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не обґрунтовує, що запитувана ним інформація є інформацією, яка становить суспільний інтерес, та не наводить обґрунтування, з яким наміром він бажає отримати таку інформацію, яка є службовою, та яким чином він буде її використовувати.
Виходячи з положень ст. 6, ст.9  Закону України «Про доступ до публічної інформації», та беручи до уваги зміст запитуваної позивачем інформації, відповідачем надано копію запитуваного позивачем наказу, без зазначення інформації, яка є службовою і відповідає критеріям обмеження.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 не мав повноважень на час підписання наказу ДБР № 373 від 29.06.2021 року, на підставі якого частково обмежено запитувану позивачем інформацію, судова колегія не приймає до уваги, оскільки  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. приступив до виконання повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі наказу Державного бюро розслідувань від 18.09.2020 № 371-ос/дск та наказу Державного бюро розслідувань від 13.11.2020 № 591-ос/дск. Зазначені обставини встановлені, зокрема, в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі № 640/29245/20 та відповідно до ст.78 КАС України, не потребують додаткового доказування.
Отже, враховуючи надання позивачу копії наказу №130-ос/дск в частині, яка не становить службову інформацію, відповідачі діяли правомірно та у відповідності до чинних нормативно-правових актів, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Позовна ж вимога про зобов`язання Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію наказу Державного бюро розслідувань про присвоєння спеціального звання начальницького складу ДБР начальнику Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві Агакаряну Рустаму Сашовичу є безпідставною, оскільки копію відповідного наказу надано позивачу, хоча із обмеженням інформації, яка є службовою.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 липня 2022 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити  без  задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року - залишити  без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко