ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2022 року                                                                              Справа № 902/562/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:
позивача: Люлика Р.І., адвоката, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2022 серія АВ №1023294
відповідача: Демчука О.В., адвоката, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.07.2022 серія АІ №1250511
третьої особи: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено назву з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 09.06.22р. суддею Матвійчуком В.В.  у м.Вінниці, повний текст складено  20.06.22р. у справі №902/562/21 
за позовом  Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ")  
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича  з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ") про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Фермерське господарство Токарчука Володимира Мифодійовича зазначає, що 31.03.2020 Фермерське господарство Токарчука Володимира Мифодійовича та Товариство з обмеженою відповідальністю «СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК» підписали товарну аграрну розписку в забезпечення виконання Боржником зобов`язання перед Кредитором за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №20/03-24 від 31.03.2020.
28.12.2020 приватний нотаріус Огороднік Ж. А. вчинив виконавчий напис № 1089 щодо виконання товарної аграрної розписки від 31.03.2020, на примусове виконання якого 23.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження № 64940397.
Позивач наголошує на положеннях ст. 88 Закону України «Про нотаріат» де встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованість або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року.
Тоді як вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріусом не перевірено виконання фермерським господарством зобов`язань за Договором №20/03-24 від 31.03.2020, позаяк не встановлено поставки  57,76 тонн та 35,54 тонн кукурудзи, що підтверджується накладними №66 від 31.10.2020, № 77 від 06.11.2020 та додатковими угодами № 1 від 31.10.2020, № 2 від 06.11.2020.
Тому позивач вважає, що вимоги по розміру невиконаної частини розписки не є безспірними.
Окрім того позивач наголошує на порушенні нотаріусом положень ст. 12 Закону України «Про аграрні розписки», оскільки внесено в оскаржуваний виконавчий напис вимоги двох аграрних розписок  Товарної та Фінансової, при тому, що позивачем видавалась виключно товарна аграрна розписки, яка передбачала забезпечення виконання зобов`язань поставкою товару (кукурудзи), а не перерахування грошових коштів на рахунок Кредитора.
Крім того позивач вказує, що визначені та нараховані штрафні санкції не підпадають під правове регулювання Закону України «Про аграрні розписки», а є видами відповідальності, що встановлюються Цивільним та Господарським кодексами України. 
Позивач стверджує, що відповідачем не надсилалась письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання. Дана обставина нотаріусом не перевірена, що свідчить про порушення положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»№1172 від 29.06.1999.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.06.22 позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого у реєстрі за № 1089. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК"  (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ") на користь Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича 6 810 грн витрат зі сплати судового збору.
В обґрунтування рішення суд, з посиланням на Закон України «Про аграрні розписки»,  ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77 ГПК України, умови аграрної розписки, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, постанови   Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 23.12.2020 у справі №910/2284/20,  від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі  №917/2101/17, постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13ц, п. 95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №    910/10374/17 вказав, що обґрунтовуючи підстави визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на недотримання нотаріусом положень наведеного Порядку, з огляду на те, що письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання  ним не отримано, відповідач вказує, що ним нотаріусу було подано всі необхідні документи. Суд зазначив, що за наявними матеріалами справи відповідачем не доведено, а позивачем не спростовано даної обставини. Жодною зі сторін не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.  При цьому відповідач вважає, що тягар доказування даної обставини лягає на позивача у справі, як ініціатора даного спору.
Крім того, суд зазначив, що оспорюваний Виконавчий напис вчинено за ініціативою відповідача, на підставі поданим останнім документів, обов`язок доказування дотримання положень Постанови Кабінету Міністрів № 1172 покладаються на відповідача у справі. Водночас, відповідачем не надано  доказів, які у своїй сукупності дали б суду змогу дійти висновку про направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за Аграрною розпискою.
За наведеного, суд прийшов до висновку, що доводи позивача щодо неотримання відповідної вимоги не спростовані відповідачем, що дає підстави для висновку про недотримання нотаріусом Порядку при вчиненні нотаріальних дій.
Зауважив, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Отже, зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 1089 таким, що  не підлягає виконанню, у зв`язку з недоведенням дотримання приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України “Про нотаріат” та Переліку документів.
А тому прийшов до  висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2022 в справі №902/562/21. Відмовити Фермерському господарству Токарчука Володимира Мефодійовича у задоволенні вимог позовної заяви. Здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги.
Вказує, що судом першої інстанції безпідставно перекладено тягар доведення факту надіслання вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за аграрною розпискою. Зауважує, що  суд аргументовано звернувся до практики Верховного Суду (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17) щодо принципу змагальності сторін, який забезпечує повноту дослідження обставин справи, передбачає покладання тягаря доказування на сторони, але водночас не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Натомість всупереч висновкам Верховного Суду суд першої інстанції поклав обов`язок спростування тверджень позивача на відповідача, тобто використав концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач мав довести ту обставину, на яку він посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, що судом безпідставно не було враховано.
Зауважує, що відповідно до постанови КМУ №1172, відповідач надав нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису, до якої зокрема заявником було додано наступні документи:
-товарна аграрна розписка від 31.03.2020, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 263, без відмітки про її виконання (оригінал);
-договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24 від 31.03.2020  (засвідчена копія);
-письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику (засвідчена копія);
-розрахунковий документ про надання послуг поштового зв`язку та опис вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (оригінал).
Вказані документи зберігаються в матеріалах нотаріальної справи, відповідно вказані документи у відповідача відсутні.
З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 в справі №645/1979/15-ц на переконання скаржника обставина отримання позивачем вимоги взагалі не підлягає доказуванню, що було проігноровано судом першої інстанції. 
У відзиві на апеляційну скаргу  позивач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сьордвейв Україна Інк." (змінено назву на ТОВ «СДГС ТРЕЙДИНГ») залишити без задоволення. Рішення господарського суду Вінницької області від 09.06.2022  залишити без змін.
Ухвалою суду від 06.09.2022 залучено до участі у цій справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну (03035, м. Київ, вул. Петрозаводська, 2А, прим. №109). Забов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну протягом 3-х днів з моменту отримання вказаної ухвали надіслати належним чином завірені копії документів нотаріальної справи від 28.12.2020 №1089, по виконавчому напису щодо виконання товарної аграрної розписки від 31.03.2020 до Північно-західного апеляційного господарського суду.
20.09.2022 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни  надійшов лист про передачу документів, до якого було додано опис переданих документів на 1 (одному) арк., документи на 43 (сорока трьох) арк., а саме виконавчий напис від 28.12.2020, товарна аграрна розписка від 31.03.2020, інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів,  заява на вчинення виконавчого напису, договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 №20/03-24 від 31.03.2020, додаток №1 від 31.03.2020 до договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 №20/03-24 від 31.03.2020, розрахунок заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 №20/03-24 від 31.03.2020, вимога про виконання зобов`язання за товарною аграрною розпискою №3788 від 31.03.2020, докази надіслання, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, статут ТОВ «СДГС ТРЕЙДИНГ», рішення учасника ТОВ "Сьордвейв Україна Інк." від 31.07.2020,  наказ №3 від 04.10.2018 «Про призначення на посаду директора»,   рішення №2 учасника ТОВ "Сьордвейв Україна Інк." від 02.10.2018, платіжне доручення №642 від 01.07.2020, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.12.2020, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна №3788 від 28.12.2020, довідка з реєстру про реєстраційні дії з аграрною розпискою №3788 від  28.12.2020, опис вкладення у цінний лист.
Крім того, 07.11.2022 від скаржника надійшли додаткові пояснення у справі, у яких наводить додаткові доводи на підтвердження своєї позиції та спростування тверджень позивача.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи викладені в  апеляційній скарзі, поясненнях та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції, з урахуванням поданих нотаріусом документів. Просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2022 в справі №902/562/21 та відмовити Фермерському господарству Токарчука Володимира Мефодійовича у задоволенні вимог позовної заяви. 
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та наводить свої міркування на спростування доводів скаржника, з урахуванням поданих нотаріусом документів. Просить рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2022 в справі №902/562/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши пояснення представників сторін обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженого рішення, судова колегія встановила наступне.
31.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК” (змінено найменування на ТОВ “СДГС ТРЕЙДИНГ”) (відповідач, за договором Покупець) та Фермерським господарством Токарчука Володимира Мефодійовича (позивач, за договором Постачальник) укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24. (надалі Основний договір)
Згідно з предметом Основного договору Постачальник зобов`язується поставити (продати) у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти (придбати) та оплатити на умовах цього Договору сільськогосподарську продукцію врожаю 2020 року (надалі — "Продукція") на умовах, що вказані в цьому Договорі та додатках до Договору. Асортимент, кількість, якість, ціна, умови та строки (термін) поставки продукції, місце прийому-передачі, строки оплати продукції, узгоджуються сторонами шляхом визначення їх у Додатках до Договору, які становлять його невід`ємну частину.
У випадку порушення строку/терміну  виконання зобов`язання з поставки продукції постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у вказаному періоді)  від суми вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення. У разі порушення термінів поставки або допоставки продукції більш, ніж на 20 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити на користь покупця штраф у розмірі 10% від суми вартості непоставленої продукції (п.п. 7.3, 7.4 договору).
Пунктом 10 Додатку №1 до Основного договору визначено термін поставки Продукції за цим Договором – до 30 листопада 2020 року включно.
Відповідно до п. 6.2.5. Основного договору Постачальник зобов`язався видати товарну аграрну розпису для забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором та забезпечити її чинність впродовж дії цього Договору.
31.03.2020 Фермерським господарство Токарчука Володимира Мефодійовича (Боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК” (Кредитор) складено Товарну аграрну розписку (надалі Аграрна розписка) в забезпечення виконання Боржником зобов`язання перед Кредитором за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №20/03-24 від 31.03.2020, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №263.
Вказана Аграрна розписка встановлює безумовне зобов`язання Боржника здійснити поставку 2 000 (дві тисячі) тон кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року в строк до 30.11.2020. 
Відповідно до п. 4 Аграрної розписки ціна Товару та порядок остаточного розрахунку за Товар визначається на підставі положень п.п. 3-9 Додатку №1 до Основного договору.
Згідно п. 6. Аграрної розписки, в забезпечення виконання зобов`язань за цією Розпискою Боржник передає в заставу Кредитору кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року в кількості 2 000 (дві тисячі) тон (Майбутній врожай), що буде вирощена ним на земельних ділянках у межах Теплицької сільської ради Теплицького району Вінницької області, що зазначені в п. 6. На день збору врожаю предметом застави в забезпечення виконання зобов`язань за цією Розпискою стає відповідна кількість зібраної сільськогосподарської продукції, а саме: зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року в загальному обсязі не менше 2    000 (двох тисяч) тон (Предмет застави) , що буде вирощене на земельних ділянках, які перебувають у користуванні Боржника на підставі договорів оренди.
Відповідно до п. 7 Аграрної розписки, у разі відсутності майна Боржника для повного виконання зобов`язань за Розпискою в 2020 році вважається переданим в заставу для забезпечення зобов`язань за цією Розпискою майбутній врожай інших сільськогосподарських культур, які вирощуються або будуть вирощуватися в майбутньому на земельних ділянках, зазначених в п. 6 цієї Розписки, а також вся сільськогосподарська продукція Боржника до повного виконання зобов`язань за Розпискою. У випадку відсутності в натурі Предмета застави, що має бути переданий Кредитору, Кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна Боржника.
За змістом п. 11 Аграрної розписки Кредитор та Боржник за взаємною згодою оцінюють цю Розписку  в  9 600 000,00 грн, виходячи з чого заставна вартість 1 тонни кукурудзи становить 4800,00 грн, в т.ч. ПДВ 800,00 грн. З моменту збирання Боржником врожаю, вирощеного на земельних ділянках, вказаних в п. 6 Розписки, але в будь-якому випадку не пізніше 30 листопада 2020 року, заставна вартість Предмету застави визначається в порядку, вказаному в п.п. 6.7 Додатку № 1 до Основного договору.
Пунктом 18 Аграрної розписки передбачено, що Кредитор набуває право звернути стягнення на Предмет застави за цією Розпискою, якщо на момент настання строку виконання зобов`язань, визначеного в п. 2 Розписки, воно не буде виконано повністю.
За змістом п. 19 Аграрної розписки, Кредитор має право звернути стягнення на Майбутній врожай, що виступає заставою за цією Розпискою, а після збору врожаю Кредитор має право звернути стягнення на відповідну кількість зібраної сільськогосподарської продукції, що зазначена в п. 8 цієї Розписки, а у разі їх недостатності для задоволення вимог Кредитора - на іншу заставу, зазначену у цій Розписці, будь-яким способом, що не суперечить законодавству України за своїм вибором та на свій розсуд.  При цьому, Кредитор має право звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, протягом 7 (семи) днів забезпечує передачу Кредитору Товару за цією Розпискою.
Пунктом 20 Аграрної розписки Сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених цією Розпискою, Сторони несуть відповідальність відповідно до Основного договору, положень Розписки та законодавства України. Сторони також несуть відповідальність, встановлену у ст. 13 Закону України “Про аграрні розписки”, із змістом якої вони ознайомлені, положення її Сторонам зрозумілі.
В зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язання за Товарною аграрною розпискою, яка видана на виконання Договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24 від 31.03.2020, Кредитор звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису на підставі невиконаної Аграрної розписки.
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. 28.12.2020 на підставі    ст. 87 Закону України "Про нотаріат", ст.7,    13 Закону України "Про аграрні розписки", п.12 Переліку документів, на підставі яких проводиться стягнення в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова КМУ від 29.06.1999 №1172) було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СДГС ТРЕЙДИНГ” (попереднє найменування ТОВ “СЬОРДВЕЙВ Україна ІНК”) (Стягувач) кукурудзу в кількості 2    000 (дві тисячі) тон, що знаходиться у власності Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича (Боржник), на виконання товарної аграрної розписки, посвідченої Огороднік Ж.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 31.03.2020, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 263, зареєстровано в реєстрі аграрних розписок за № 3788, якою встановлене безумовне зобов`язання Боржника здійснити поставку кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року в кількості 2    000 (дві тисячі) тон, що вирощується ним на земельних ділянках у межах Теплицької сільської ради Теплицького району Вінницької області за кадастровими номерами, зазначеними в п. 6 Аграрної розписки, станом на 30.11.2020 року заставною вартістю 13    753    440,00 грн в строк до 30 листопада 2020 року включно. Аграрною розпискою забезпечувалися зобов`язання Боржника за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24 від 31.03.2020.. Також, з урахування п. 20 Аграрної розписки, стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СДГС ТРЕЙДИНГ” з Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича пеню за період з 01.12.2020 по 24.12.2020 в сумі 103    360,75 грн, штраф в розмірі 1    313    542,92 грн.
У разі відсутності в натурі кукурудзи в кількості 2 000 (дві тисячі) тон на підставі ч. 3 ст. 13 Закону України “Про аграрні розписки” та п. 7 Аграрної розписки стягнути з Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СДГС ТРЕЙДИНГ” за рахунок іншого майна Боржника.
Строк, за який провадиться стягнення: з 31 березня 2020 року по 28 грудня 2020 року.
23.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем, на підставі заяви ТОВ “СДГС ТРЕЙДИНГ”, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64940397 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. №1089 від 28.12.2020
Цією ж датою приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем, в межах виконавчого провадження № 64940397, винесено постанову про арешт майна боржника.
В подальшому, 27.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем винесено постанови про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.
Предметом позову в даній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню спірного виконавчого напису нотаріуса.
Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.06.22 позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого у реєстрі за № 1089.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду  першої інстанції про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого у реєстрі за № 1089, відповідно апеляційна скарга є такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, суд апеляційної інстанції, зауважує, що доводи суду першої інстанції зводилися до того, що відповідачем не надано доказів, які у своїй сукупності дали б суду змогу дійти висновку про направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за Аграрною розпискою. А тому доводи позивача щодо неотримання відповідної вимоги не спростовані відповідачем, що дає підстави для висновку про недотримання нотаріусом Порядку при вчиненні нотаріальних дій.
Ухвалою суду від 06.09.2022 залучено до участі у цій справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну (03035, м. Київ, вул. Петрозаводська, 2А, прим. №109). Забов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну протягом 3-х днів з моменту отримання вказаної ухвали надіслати належним чином завірені копії документів нотаріальної справи від 28.12.2020 №1089, по виконавчому напису щодо виконання товарної аграрної розписки від 31.03.2020 до Північно-західного апеляційного господарського суду.
20.09.2022 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни  надійшов лист про передачу документів, до якого було додано опис переданих документів на 1 (одному) арк., документи на 43 (сорока трьох) арк., а саме виконавчий напис від 28.12.2020, товарна аграрна розписка від 31.03.2020, інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів,  заява на вчинення виконавчого напису, договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 №20/03-24 від 31.03.2020, додаток №1 від 31.03.2020 до договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 №20/03-24 від 31.03.2020, розрахунок заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 №20/03-24 від 31.03.2020, вимога про виконання зобов`язання за товарною аграрною розпискою №3788 від 31.03.2020, докази надіслання, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, статут ТОВ «СДГС ТРЕЙДИНГ», рішення учасника ТОВ "Сьордвейв Україна Інк." від 31.07.2020,  наказ №3 від 04.10.2018 «Про призначення на посаду директора»,   рішення №2 учасника ТОВ "Сьордвейв Україна Інк." від 02.10.2018, платіжне доручення №642 від 01.07.2020, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.12.2020, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна №3788 від 28.12.2020, довідка з реєстру про реєстраційні дії з аграрною розпискою №3788 від  28.12.2020, опис вкладення у цінний лист.
Отже, як убачається із матеріалів нотаріальної справи, відповідачем було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанні Анатоліївні   вимогу б/н від 25.12.2020 про виконання зобов`язання за товарною аграрною розпискою №3788 від 31.03.2020, докази надіслання такої вимоги позивачу (а.с. 21-23, т.3).
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, що вимога про виконання зобов`язання за товарною аграрною розпискою №3788 від 31.03.2020 не направлялася позивачу, відповідно про обґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що Господарський суд Вінницької області при ухваленні оскарженого рішення в порушення принципу змагальності безпідставно переклав тягар доведення цієї обставини на відповідача та фактично бездоказово презюмував недотримання Приватним нотаріусом під час вчинення спірного Виконавчого напису вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1172.
Суд аргументовано звернувся до практики Верховного Суду (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17) щодо принципу змагальності сторін, який забезпечує повноту дослідження обставин справи, передбачає покладання тягаря доказування на сторони, але водночас не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Натомість всупереч висновкам Верховного Суду суд першої інстанції поклав обов`язок спростування тверджень позивача на відповідача, тобто використав концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростовує (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач мав довести ту обставину, на яку він посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, що судом безпідставно не було враховано.
Разом з тим, щодо  безспірності вимог суд апеляційної інстанції зауважує таке.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Стаття 88 Закону України "Про нотаріат" містить певну умову вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.
Так, як убачається із позову позивач вказує, що заборгованість не є безспірною, оскільки на виконання вимог розписки позивачем поставлено ТОВ «Сьордвейв Україна ІНК» 57,76 тонн та 35,54 тонн кукурудзи, що підтверджується накладною №66 від 31.10.2020, №77 від 06.11.2020 та додатковими угодами №1 від 31.10.2020, №2 від 06.11.220, що свідчить наявність спору щодо поставки товару (кукурудзи). Зазначає, що даний факт нотаріусом не перевірено. Аграрна розписка є частково виконаною, штрафи і пеня не є безспірними вимогами.
Відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів, є предметом правового регулювання Закону України “Про аграрні розписки”.
У  статті 1 Закону України “Про аграрні розписки” наведені такі визначення: аграрна розписка це товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах; боржник за аграрною розпискою це особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах; кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.
У статті 4 Закону України “Про аграрні розписки” передбачено, що товарні аграрні розписки складаються в письмовій формі на бланку, підлягають нотаріальному посвідченню і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені), якщо інше не передбачено цим Законом. Товарна аграрна розписка має містити такі обов`язкові реквізити: 1) назва “Товарна аграрна розписка”; 2) строк поставки сільськогосподарської продукції; 3) реквізити кредитора та умови про подальшу передачу прав за аграрною розпискою; 4) предмет - зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції, визначення її кількості та якості. Формули перерахунку кількості сільськогосподарської продукції у разі поставки сільськогосподарської продукції іншої якості; 5) умови та місце поставки сільськогосподарської продукції; 6) опис предмета застави, у тому числі інформація щодо кількості заставленого рухомого майна, кадастрового номера, місця розташування, правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких вирощується заставлений майбутній врожай сільськогосподарської продукції; 7) дата та місце видачі; 8) ім`я боржника, його місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків (номер та серія паспорта у разі, якщо особа через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідні податкові органи) та підпис - для фізичних осіб. Найменування, адреса місцезнаходження, код ЄДРПОУ, підпис уповноваженої особи - для юридичних осіб. Боржник та кредитор можуть домовитися про включення до тексту товарної аграрної розписки додаткових умов, що не суперечать положенням цього Закону. Документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є аграрною розпискою.
Частиною 4 статті 7 Закону України “Про аграрні розписки” передбачено, що застава майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції за аграрною розпискою наділяє кредитора правом у разі невиконання боржником зобов`язання за аграрною розпискою у порядку примусового виконання зобов`язання боржника за аграрною розпискою одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції переважно перед іншими кредиторами цього боржника за аграрною розпискою. Частиною 3    статті 12 Закону України “Про аграрні розписки”  встановлено, що товарні аграрні розписки виконуються шляхом здійснення поставки вказаної в аграрній розписці сільськогосподарської продукції від боржника за аграрною розпискою до кредитора за аграрною розпискою на погоджених ними умовах поставки.
Відповідно до частин 1, 2  статті 13 Закону України “Про аграрні розписки” наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою. У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки.
Як убачається із матеріалів справи, 31.03.2020 між позивачем, як Постачальником, та відповідачем, як Покупцем, було укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24, і 31.03.2020 між цими ж сторонами було складено Товарну аграрну розписку. Предметом і договору і розписки є зобов`язання позивача здійснити поставку кукурудзи  3 класу врожаю 2020 року у кількості 2  000 (дві тисячі) тонн. 
Товарна аграрна розписка від 31.03.2020 відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про аграрні розписки" та містить всі умови, необхідні для її дійсності.
При оформленні Аграрної розписки нотаріус перевірив факт реєстрації права власності чи права користування земельними ділянками, що дає додаткові гарантії безпеки при оформленні та обігу аграрних розписок.
Поставка кукурудзи повинна була здійснена позивачем до 30 листопада 2020 року. Проте, на Товарній аграрній розписці від 31.03.2020 відсутній напис "виконано",  доказів виконання цієї аграрної розписки позивачем до суду не подано, у зв`язку з чим, з огляду на приписи    Закону України "Про аграрні розписки"    та    Закону України "Про нотаріат", підстави звернення відповідачем до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є безумовними. Відсутність напису "виконано", при умові настання строку виконання товарної аграрної розписки, свідчить про безспірність вимог.
Спеціальний Закон України "Про аграрні розписки" не містить переліку інших обов`язкових дій кредитора чи нотаріуса, які мають передувати вчиненню виконавчого напису за аграрною розпискою.
Оскільки оспорюваний Виконавчий напис вчинений саме на підставі Товарної аграрної розписки, якою встановлено безумовне зобов`язання позивача здійснити виконання зобов`язання за Договором поставки, вимоги за такою Товарною аграрною розпискою є безспірними в частині виконання зобов`язання позивача з поставки товару.
Посилання позивача на накладні № 66 від 31.10.2020, № 77 від 06.11.2020 та додаткові угоди № 1 від 31.10.2020, № 2 від 06.11.2020, які, на його думку, свідчать про поставку відповідачу кукурудзи в загальній кількості 93,3 тон, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. 
Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Господарський суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.
Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так, подані позивачем копії накладних № 66 від 31.10.2020, № 77 від 06.11.2020 та додаткових угод № 1 від 31.10.2020, № 2 від 06.11.2020 не містять підпису та обов`язкових  реквізитів жодної зі сторін. Відповідач, в свою чергу,  заперечує укладення зазначених додаткових угод № 1 від 31.10.2020, № 2 від 06.11.2020 та факт поставки за накладними № 66 від 31.10.2020, № 77 від 06.11.2020 кукурудзи в загальній кількості 93,3 тонн. Інших доказів на підтвердження наведеної обставини позивачем не надано.
За наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем позовом не доведено належними до допустимими доказами факт поставки позивачу кукурудзи, тобто часткового виконання Аграрної розписки.
Крім того, слід зауважити, що згідно з приписами статті 13 Закону України "Про аграрні розписки", наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.
До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у постановах від 30.03.2021 у справі № 910/14168/19, від 10.08.2021 у справі № 924/1336/20.
У вказаних постановах Верховного Суду, викладено висновок про те, що в силу цієї статті, сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.
У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки (ч. 2 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки").
Колегія суддів зауважує, що норми Закону України "Про аграрні розписки" встановлюють чіткий механізм фіксування часткового та повного погашення заборгованості, а також вчинення відповідних дій після припинення зобов`язань та внесення записів до Реєстру аграрних розписок у стислі терміни, що, в тому числі, дозволяє уникнути виникнення підстав для застосування штрафних санкцій за несвоєчасне погашення боргу. Відповідний чіткий порядок передбачено і самою аграрною розпискою, складеною між сторонами. У разі дотримання позивачем вказаного порядку та своєчасного звернення до кредитора з вимогою про вчинення напису "виконано" та повернення аграрної записки, спірна ситуація могла бути вирішена без необхідності звернення до нотаріуса та в подальшому - до суду.
За наведеного, колегія суддів зазначає про наявність підстав для застосування нотаріусом прямої норми Закону, яка визнає відсутність на аграрній розписці напису "виконано" та настання строку погашення заборгованості достатніми доказами безспірності вимог про стягнення боргу. Колегія суддів також зауважує, що Закон України "Про аграрні розписки" не передбачає необхідності вчинення інших обов`язкових дій кредитора чи нотаріуса, які мають передувати виконавчому напису за фінансовою аграрною розпискою.
В свою чергу, Постанова Кабінету Міністрів № 1172 вимагає від кредитора надання нотаріусу для одержання виконавчого напису: а) оригіналу аграрної розписки без відмітки про її виконання; б) засвідченої кредитором копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику; в) оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
З наведеного вбачається, що нотаріус не наділений повноваженнями з перевірки дійсної суми наявної у боржника заборгованості за аграрною розпискою, а зобов`язаний перевірити лише три обставини: настання строку повернення боргу за розпискою; відсутності на аграрній розписці напису "виконано"; надсилання кредитором боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
Таким чином, як свідчать встановлені судами обставини, щодо суми основного боргу та штрафних санкцій, всі ці вимоги нотаріусом були дотримані, тому визнати напис таким, що не підлягає виконанню з підстав недоведення безспірності суми боргу, не можна, адже це суперечить ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" та вищевикладеному вище висновку Верховного Суду щодо її застосування.
Щодо заперечень позивача щодо розміру заставної вартості продукції, визначеної у Виконавчому написі, слід зазначити наступне.
Визначена у п. 11 Аграрної розписки загальна базова вартість Продукції в сумі 9 600 000,00 грн використовувалась виключно для цілей визначення попередньої оплати. Це прямо встановлено у п. 3 Додатку № 1 до Договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 20/03-24 від 31.03.2020 (далі Додаток № 1). Пунктом 4 Додатку № 1 встановлено, що базова ціна за одиницю Продукції підлягає перегляду відповідно до п. 6 цього Додатку, а загальна базова вартість Продукції підлягає перерахунку на момент поставки Продукції.
Пунктом 11 Аграрної розписки встановлено, що з моменту збирання Боржником врожаю, вирощеного на земельних ділянках, вказаних в п. 6 Аграрної розписки, але в будь-якому випадку не пізніше 30.11.2020, заставна вартість предмета застави визначається в порядку, вказаному в п. п. 6, 7 Додатку № 1.
Пунктами 6, 7 Додатку № 1 встановлено, що остаточна ціна за одиницю Продукції визначається на дату поставки Продукції, але в будь-якому разі не пізніше 30.11.2020. Ця ціна підлягає перерахунку відповідно до формул визначених у Додатку № 1. 
Дата поставки Продукції визначена у п. 10 Додатку № 1 - до 30.11.2020 включно.
Оскільки прострочення виконання зобов`язання виникло після 30.11.2020, то вартість Продукції, поставка якої було прострочена, і визначає вартість Продукції, що підлягає стягненню за Аграрною розпискою. Тому відповідачем використано для розрахунку заборгованості позивача перераховану вартість Продукції на момент Поставки згідно п. п. 6, 7 Додатку, розмір якої склав  13 753 440,00 грн.
Крім того, слід вказати, що стаття 12 Закону України "Про аграрні розписки" передбачає способи виконання боржником зобов`язань за аграрними розписками у добровільному порядку, який відрізняється в залежності від конкретного виду аграрної розписки (фінансової чи товарної).
У той же час, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань (тобто порушення) за будь-яким видом аграрної розписки законодавством, а саме ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки", передбачений примусовий порядок виконання таких зобов`язань (без конкретизації їх виду).
Так, ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки", зокрема, встановлює, що у разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до нотаріуса.
Частина 3 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" встановлює, що у разі відсутності в натурі предмета застави, що має бути переданий кредитору за аграрною розпискою, кредитор за аграрною розпискою має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна боржника.
Тобто, положеннями ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" встановлюються правові наслідки невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе  зобов`язань за будь-яким видом аграрної розписки, та передбачається примусовий порядок виконання зобов`язань боржника за обома видами аграрних розписок (як фінансовою так і аграрною).
До аналогічного висновку прийшов  і Верховний Суд у постанові від 24.05.2022 у справі № 906/708/20, де вказано, що відповідно до буквального змісту четвертої статті 13 Закону України "Про аграрні розписки", в якій вживається загальний термін аграрна розписка, Верховний Суд доходить висновку, що ця норма регулює правовідносини, що виникають, як з товарної, так і фінансової аграрної розписки, і не вбачає підстав для звуженого тлумачення цього терміну виключно, як товарна розписка.
У той же час, саме ч. 3 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" надає можливість кредитору у випадку відсутності у натурі предмета застави за аграрною розпискою задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна боржника.
Колегія суддів звертає увагу, що поняття "майно" відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України включає в себе окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
За своєю правовою природою грошові кошти належать до родових та подільних речей, тобто також відносяться до майна.
Разом з тим, п. 7 Аграрної розписки, зокрема, закріплює: ”У випадку відсутності в натурі Предмета застави, що має бути переданий Кредитору, Кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна Боржника”.
При цьому, у Виконавчому написі прямо вказано, що: ”У разі відсутності в натурі кукурудзи в кількості 2 000 (дві тисячі) тонни на підставі ч. 3 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" та п. 7 аграрної розписки стягнути з ФГ Токарчука Володимира Мефодійовича  на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ" 13 753 440 грн (тринадцять мільйонів сімсот п`ятдесят три тисячі чотириста сорок гривень 00 копійок), за рахунок іншого майна Боржника”.
З огляду на це, Виконавчий напис абсолютно точно відповідає положенням ст. 13  Закону України "Про аграрні розписки" та п. 7 Аграрної розписки, та встановлює, що у випадку відсутності в натурі предмета застави Кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна Боржника у межах вартості предмету застави.
Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
При цьому, слід вказати, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.
Пунктом 20 Аграрної розписки Сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених цією Розпискою, Сторони несуть відповідальність відповідно до Основного договору, положень Розписки та законодавства України. Сторони також несуть відповідальність, встановлену у ст. 13 Закону України “Про аграрні розписки”, із змістом якої вони ознайомлені, положення її Сторонам зрозумілі.
Так, відповідно до п.п. 7.3, 7.4 договору поставки від 31.03.2020 у випадку порушення строку/терміну  виконання зобов`язання з поставки продукції постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у вказаному періоді)  від суми вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення. У разі порушення термінів поставки або допоставки продукції більш, ніж на 20 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити на користь покупця штраф у розмірі 10% від суми вартості непоставленої продукції.
Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №922/3548/19, від 25.06.2018 у справі № 912/2483/18, від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 29.05.2018 у справі № 910/23003/16, від 19.09.2019 № 904/5770/18.
Наведене, на переконання колегії суддів, свідчить про правомірність нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання негрошового зобов`язання. 
Наведені обставини дають підстави для висновку про безспірність вимоги виконавчого напису нотаріуса в частині звернення стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СДГС ТРЕЙДИНГ” (попереднє найменування ТОВ “СЬОРДВЕЙВ Україна ІНК”) (Стягувач) кукурудзу в кількості 2 000 (дві тисячі) тонн заставною вартістю 13 753 440,00 грн.
Таким чином вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрований у реєстрі за №1089 є необґрунтованими, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. 
Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено назву з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК")  підлягає задоволенню, а  рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.22 у справі №902/562/21  - скасуванню.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судовий збір за її подачу покладається на позивача.
  
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ" (змінено назву з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК") на рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.22 у справі №902/562/21 задоволити.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.22 у справі №902/562/21  скасувати. Прийняти нове рішення. У позові відмовити.
3. Стягнути з Фермерського господарства Токарчука Володимира Мефодійовича (23800, вул. Незалежності, 73, смт. Теплик, Вінницька  область; код ЄДРПОУ 34704697) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЬОРДВЕЙВ УКРАЇНА ІНК" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС ТРЕЙДИНГ")  (09543, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Ківшовата, вул. Свободи, 67; код ЄДРПОУ 42142537) 3405 (три тисячі чотириста п`ять грн) 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.  
4. Доручити господарському суду Вінницької області видати накази на виконання цієї постанови.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.
6.  Справу №902/562/21 повернути до Господарського суду  Вінницької  області.

Повний текст постанови складений "22" листопада 2022 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Саврій В.А.