ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2022 р.                                Справа № 911/3553/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 
у справі № 911/3553/20 (суддя Подоляк Ю.В.)
за позовом керівника Бучанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації
до: 1.          Гостомельської селищної ради
     2.          Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні другого відповідача: Приватне акціонерне товариство "Домобудівельний комбінат № 1"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Міністерство юстиції України
про визнання недійсними рішення та державного акта про право постійного користування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення земельної ділянки
за участю представників учасників судового процесу:
від прокуратури: Філіпенко О.І.;
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
від третьої особи-1:  не з`явився;
від третьої особи-2: Козиренко С.П.,

ВСТАНОВИВ:
Бучанська окружна прокуратура (далі також - прокурор, позивач) в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (далі також - позивач, Київська ОДА) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Гостомельської селищної ради (далі також - відповідач-1) та Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" (далі також - відповідач-2) з вимогами про визнання недійсними рішення та державного акта про право постійного користування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення земельної ділянки, відповідно до якої просила суд: 
- визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85";
- визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 154647 від 27.06.2012;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942 з виправлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3 з одночасним припиненням прав Гостомельської селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041;
- повернути у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації (площа Лесі Українки, будинок 1, місто Київ, 01196, ідентифікаційний код 00022533) земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, яка розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3. 
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що Державна установа "Бучанська виправна колонія (№ 85)", яка є правонаступником Бучанської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№ 85), для забезпечення своєї діяльності мала в користуванні земельну ділянку площею 19,6 га спеціального призначення згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-КВ від 18.03.1996 № 001538. Оскаржуваним рішенням Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи, вилучено з акта постійного користування, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 18.03.1996 за № 11 земельну ділянку площею 2,8042 га для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи та надано дозвіл на виготовлення акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8042 га Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3, для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи. На підставі вказаного рішення Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань видано оскаржуваний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2012 серії ЯЯ № 154647 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, про що в Книзі реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Гостомельської селищної ради здійснено запис за № 321094593000009. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстрація Плюс" Товкайло Уляною Василівною прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942 про реєстрацію виправлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, 3 та змінено форму власності з державної на комунальну. 
Як зазначає прокурор, оскаржуване рішення селищної ради прийняте всупереч норм закону, позаяк вона не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, право розпоряджатися якою належить виключно Київській обласній державній адміністрації, яка в свою чергу рішень щодо вказаної земельної ділянки на користь другого відповідача не приймала. За вказаних обставин, оскаржуване рішення селищної ради та виданий на його підставі оскаржуваний державний акт на право постійного користування землею є неправомірними та підлягають визнанню недійсними, а оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконним та підлягає скасуванню, а спірна земельна ділянка поверненню у державну власність в особі Київської обласної державної адміністрації.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні другого відповідача - Приватне акціонерне товариство "Домобудівельний комбінат № 1" (далі також - ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1", третя особа-1). 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторон відповідачів - Міністерство юстиції України (далі також - Мінюст, третя особа-2). 
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі  № 911/3553/20 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Ухвалюючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що згідно положень чинного законодавства України центральні органи виконавчої влади, в даному випадку Міністерство юстиції України, уповноважено на захист інтересів держави у судовому порядку щодо об`єктів державної власності, які перебувають в управлінні та розпорядженні таких центральних органів виконавчої влади, внаслідок чого, звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, прокурором не доведено, що вибраний ним позивач - Київська обласна державна адміністрація є компетентним органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах. Враховуючи, що судом встановлені обставини звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, тобто особи, яка не уповноважена на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, суд відмовив у задоволенні позовних вимог прокурора - керівника Бучанської окружної прокуратури.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Київська обласна прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор вказує на те, що з огляду на відсутність на території Ірпінського регіону районної державної адміністрації, повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належали до виключної компетенції Київської обласної державної адміністрації. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
28.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/6663/21 від 29.12.2021 у зв`язку перебуванням судді Кравчука Г.А., який входить до складу колегії суддів у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/3553/20.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 справу № 911/3553/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2021 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суддів; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021  у справі № 911/3553/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 09.02.2022.
12.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого третя особа-2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, третя особа-2 вказує на те, що Київській обласній державній адміністрації було відомо про наміри відведення спірної земельної ділянки в постійне користування Державній установі "Бучанська виправна колонія (№ 85)", проти чого вона не заперечувала. Водночас третя особа-2 зазначає, що право розпорядження спірними земельними ділянками на момент виникнення спірних правовідносин не належало до повноважень обласної державної адміністрації. 

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 07.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування пояснень позивач зазначає, що Гостомельська сільська рада не мала повноважень на прийняття рішення від 21.04.2011 № 146-06-IV "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85"; повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою державної форми власності, яка на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 18.03.1996 серії ІІ-КВ № 001538 перебувала в постійному користуванні Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" мала Київська обласна державна адміністрація. 
08.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшли заперечення на відзив, в обґрунтування яких прокурор повторно зазначає, що повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належали до виключної компетенції Київської обласної державної адміністрації. Разом з тим, остання будь-яких рішень щодо вилучення з постійного користування земельної ділянки площею 2,8042 га в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи не приймала. До того ж, Київська обласна державна адміністрація не приймала розпоряджень щодо зміни форми власності земельної ділянки з державної на комунальну. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 розгляд апеляційної скарги Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 відкладено на 02.03.2022.
Судове засідання, призначене на 02.03.2022, не відбулося, у зв`язку із початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 на 01.06.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 відкладено на 06.07.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 відкладено на 17.08.2022.
05.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Гостомельської селищної військової адміністрації надійшло повідомлення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 оголошено у розгляді справи № 911/3553/20 перерву до 14.09.2022.
У судове засідання 14.09.2022 позивач, відповідач та третя особа-1 явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про поважність причин неявки не повідомили.
За приписами ч. 1, п. 2 ч. 2, ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв учасників судового процесу про розгляд апеляційної скарги на електронні адреси, зазначені представниками учасників. 
Таким чином, апеляційний суд виконав обов`язок щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд апеляційної скарги.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 у справі № 761/14537/15-ц, провадження № 61-3069св21.
Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи-1, явки яких у судове засідання обов`язковими не визнавалась, враховуючи те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для вирішення спору у даній справі без заслуховування їх додаткових пояснень, а також з огляду на відсутність від останніх клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.
У судовому засіданні прокурор вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати повністю та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
У судовому засіданні представник третьої особи-2 вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а оскаржуване судове рішення законним, у зв`язку з чим просив залишити його без змін, а скаргу - без задоволення.
14.09.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваних рішень норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, згідно державного акта на право постійного користування землею від 18.03.1991 серії ІІ-КВ № 001538, виданого Гостомельською селищною радою народних депутатів, землекористувачем земельної ділянки 19,6 га є Бучанська виправна колонія № 85, якій в постійне користування надано землю для спеціального призначення.
Розглянувши заяву начальника Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київської області про згоду на зміну цільового призначення частини земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Бучанської виправної колонії № 85 на підставі державного акта на право постійного користування землею ІІ-КВ № 001538 від 18.03.1991 із земель спеціального призначення на землі житлової та громадської забудови, Гостомельська селищна рада Київської області рішенням "Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки" від 21.02.2008 № 701-27-V надала дозвіл Бучанській виправній колонії № 85 на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 2,8042 га в селищі Гостомель по вул. Мирної, 3 для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи з обов`язковим врахуванням під час проектування системи теплопостачання, підключення до системи будинків 13,15 по вулиці Мирна в селищі Гостомель Київської області.
Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області "Про затвердження матеріалів попереднього погодження та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки Бучанській виправній колонії № 85" від 25.09.2008 № 872-33-V затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування земельної ділянки Бучанській виправній колонії № 85 управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи загальною площею 2,8042 га в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 за рахунок земель Бучанської виправної колонії № 85. Надано дозвіл Бучанській виправній колонії № 85 на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи площею 2,8042 га в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 за рахунок земель Бучанської виправної колонії № 85.
Оскаржуваним рішенням Гостомельської селищної ради Київської області "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85" від 21.04.2011 № 146-06-VІ затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи. Вирішено вилучити з акта постійного користування, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 11 від 18.03.1996 земельну ділянку площею 2,8042 га для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи. Надано дозвіл на виготовлення акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8042 га Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи.
На підставі оскаржуваного рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 21.04.2011 № 146 Бучанській виправній колонії № 85 Державного департаменту України з питань виконання покарань видано оскаржуваний державний акт від 27.06.2012 серії ЯЯ № 154647 на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8042 га, яка розташована: Київська область, смт Гостомель, вул. Мирна, 3, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
15.02.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстрація Плюс" прийнято рішення № 45549942 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, 3, про що державним реєстратором сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2019 № 156454826, згідно якого власником земельної ділянки площею 2,8042 га з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, 3 є Гостомельська селищна рада, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, форма власності земельної ділянки - комунальна. 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.09.2018 № 139327882 власником земельної ділянки площею 16,6958 га з кадастровим номером 3210945900:01:037:0178, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, земельна ділянка 3 є Гостомельська селищна рада, цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та постійної діяльності інших, створених відповідно до законів України, військових формувань, форма власності земельної ділянки - державна.
Звертаючись з даним позовом прокурор зазначає, що Державна установа "Бучанська виправна колонія (№ 85)", яка є правонаступником Бучанської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№ 85), для забезпечення своєї діяльності мала в користуванні земельну ділянку площею 19,6 га спеціального призначення згідно державного акту на право постійного користування землею ділянкою ІІ-КВ від 18.03.1996 № 001538. Оскаржуваним рішенням Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи, вилучено з акту постійного користування, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 18.03.1996 за № 11 земельну ділянку площею 2,8042 га для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи та надано дозвіл на виготовлення акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8042 га Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3, для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи. На підставі вказаного рішення Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань видано оскаржуваний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2012 серії ЯЯ № 154647 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, про що в Книзі реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Гостомельської селищної ради здійснено запис за № 321094593000009. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстрація Плюс" Товкайло Уляною Василівною прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942 про реєстрацію виправлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, 3 та змінено форму власності з державної на комунальну. 
Як зазначає прокурор, оскаржуване рішення селищної ради прийняте всупереч норм закону, позаяк вона не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, право розпоряджатися якою належить виключно Київській обласній державній адміністрації, яка в свою чергу рішень щодо вказаної земельної ділянки на користь другого відповідача не приймала. За вказаних обставин, оскаржуване рішення селищної ради та виданий на його підставі оскаржуваний державний акт на право постійного користування землею є неправомірними та підлягають визнанню недійсними, а оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконним та підлягає скасуванню, а спірна земельна ділянка поверненню у державну власність в особі Київської обласної державної адміністрації.
Гостомельська селищна рада заперечує проти позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що відведення спірної земельної ділянки здійснювалось за рахунок земель Бучанської виправної колонії № 85 в межах Гостомельської селищної ради.  Гостомельська селищна рада зазначає, що відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснювали відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відведення спірної земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85 відбулось на підставі рішення органу місцевого самоврядування - Гостомельської селищної ради Київської області, при цьому виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, його затвердження відбулось за участю державних органів, які мали повноваження контролю та виявлення порушень при прийнятті рішення органом місцевого самоврядування. Зокрема, управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації, починаючи з 2008 року, попередньо погодило місце розташування земельної ділянки за адресою смт Гостомель, вул. Мирна, 3 під службове житло. Таким чином, державі в особі Київської обласної державної адміністрації було і могло бути відомо про порушення права власності держави на землю з часу вчинення цього порушення. Разом з тим, уповноважені державою органи не вчинили покладених на них законом обов`язків щодо усунення вказаних порушень протягом строку позовної давності, а тому право держави, як власника землі, не підлягає судовому захисту. Гостомельська селищна рада зазначає, що прокуратурою на момент прийняття радою оскаржуваних рішень здійснювався загальний нагляд (до 2014 року), а саме перевірялись рішення ради на відповідність актів вимогам Конституції України та чинним законам України. Позовна заява подана з порушенням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку з моменту коли особа позивача дізналася про порушення своїх прав, оскільки прокурору та відповідно державі обставини вибуття спірної земельної ділянки мали бути відомі в 2008 році. За вказаних обставин, Гостомельська селищна рада просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Посилаючись на незаконність прийнятого відповідачем-1 рішення щодо передачі в постійне користування земельної ділянки відповідачеві-2 та отримання останнім державного акта на право постійного користування землею без дотримання вимог законодавства, у зв`язку з чим порушено право державної власності в особі Київської обласної державної адміністрації на вказану земельну ділянку, позивач звернувся з даним позовом до суду. Водночас у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка належить до державної форми власності, прокурор також просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942, яким було змінено форму власності земельної ділянки з державної на комунальну, та як наслідок, повернути у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельну ділянку.
Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а твердження скаржника вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Цією ж статтею визначено і орієнтовний перелік способів захисту, зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.
У статті 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 
Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. 
Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.
Статтею 80 Земельного кодексу України унормовано, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через  органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до частини 1 статті 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. 
Як зазначено судом вище, рішенням Гостомельської селищної ради Київської області "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85" від 21.04.2011 № 146-06-VІ затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області в селищі Гостомель по вул. Мирна, 3 для будівництва жилих будинків під службове житло персоналу установи. 
На підставі оскаржуваного рішення Бучанській виправній колонії № 85 Державного департаменту України з питань виконання покарань видано державний акт від 27.06.2012 серії ЯЯ № 154647 на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8042 га, яка розташована за адресою: Київська область, смт Гостомель, вул. Мирна, 3, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів (проекта землеустрою, довідки від 17.12.2008 № 5867, витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно) вбачається, що спірна земельна ділянка належить до державної форми власності. 
Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурор звернувся до суду в інтересах неналежного позивача, оскільки Київська обласна державна адміністрація не є компетентним органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та зазначає про наявність підстав для визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85" та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 154647 від 27.06.2012, виходячи з наступного. 
Частинами 1, 2, 5 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 117 Земельного кодексу України унормовано, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність та земельних ділянок комунальної власності у державну власність провадиться у порядку, встановленому цим Кодексом для юридичних осіб.
Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. 
У статті 17 Земельного кодексу України унормовано, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
За змістом частин 1, 3 та 4 статті 122 Земельного кодексу України  сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів. 
Обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах  міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.
Зі змісту наведених положень вбачається, що повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної форми власності належить до місцевих державних адміністрацій, тоді як селищні ради передають земельні ділянки, в тому числі, у користування із земель комунальної власності. Водночас обласні державні адміністрації наділені повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у постійне користування із земель державної власності у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з твердженнями прокурора про те, що з огляду на відсутність на території Ірпінського регіону районної державної адміністрації, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою державної форми власності, яка на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-КВ № 001538 від 18.03.1996 перебувала в постійному користуванні Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)", мала Київська обласна державна адміністрація.
Однак, Київська обласна державна адміністрація не приймала рішень щодо вилучення з постійного користування Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" земельної ділянки площею 2,8042 га в селищі Гостомель по вулиці Мирній, 3 для будівництва житлових будинків під службове житло персоналу установи. Докази протилежного в матеріалах справи відстуні. 
Більше того, наявним в матеріалах справи листом від 25.07.2019 № 03-02/1961 Гостомельська селищна рада повідомила, що рішень щодо прийняття до комунальної власності земельної ділянки площею 2,8042 га з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку - не приймалось, актів приймання-передачі вищевказаної земельної ділянки не складалось. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оспорюване рішення Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85" є таким, що порушує права позивача як власника спірної земельної ділянки, а відтак вимога про визнання його недійсним підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
За приписами статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
Частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. 
Підставами для визнання акта незаконним (недійсним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта незаконним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.
Враховуючи вищевикладене та з огляду на встановлення судом факту відсутності в Гостомельської селищної ради повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності шляхом вилучення її з постійного користування Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)", колегія суддів дійшла висновку, що державний акт від 27.06.2012 серії ЯЯ № 154647 на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8042 га, яка розташована: Київська область, смт Гостомель, вул. Мирна, 3, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, виданий на підставі оскаржуваного рішення також підлягає визнанню недійсним. 
Також позивачем було заявлено вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942 з виправлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3 з одночасним припиненням прав Гостомельської селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041.
Так, як встановлено судом вище, 15.02.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстрація Плюс" прийнято рішення № 45549942 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, 3, про що державним реєстратором сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2019 № 156454826, згідно якого власником земельної ділянки площею 2,8042 га з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт Гостомель, вул. Мирна, 3 є Гостомельська селищна рада, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, форма власності земельної ділянки - комунальна. 
Згідно з частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.
Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до частини 2 сттаті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність. 
Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.
За змістом пунктів 81-1, 81-2 Порядку державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови наявності відповідних відомостей про зареєстровані права в Державному земельному кадастрі.
Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, що заявляє свої права.
Для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.
Водночас у матеріалах справи відсутні докази щодо передачі Київською обласною державною адміністрацією з державної у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041. 
Більше того, листом від 16.07.2019 № 0302/1870 Гостомельська селищна рада повідомила, що Державна установа "Бучанська виправна колонія (№ 85)" у 2019 році з питань щодо зміни форми власності земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041 з державної на комунальну до Гостомельської селищної ради не звераталсь. 
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог про визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85" та визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 154647 від 27.06.2012, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення похідної від неї вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942 з виправлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3 з одночасним припиненням прав Гостомельської селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041.
При цьому, згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння.
Негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має свою річ у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно її використовувати або розпоряджатися нею. Характерною особливістю цього позову є відсутність спорів з приводу належності позивачеві майна на праві власності, іншому титулі.
Негаторний позов має на меті усувати тривалі порушення зазначених повноважень власника, а не ті, що мали місце в минулому. Триваючий характер правопорушення та наявність його в момент подання позову є однією з умов подання негаторного позову.
Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. 
Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.
Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. 
Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то відпадає і підстава для пред`явлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права. 
Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-92цс15 та у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/19865/17,  від 23.10.2018 у справі № 914/2728/17, у яких зазначено, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Колегія суддів вважає, що використання відповідачем-2 земельної ділянки за кадастровим номером 3210945900:01:037:0041 загальною площею 2,8042 га, розташованої за адресою: смт. Гостомель, вул. Мирна, буд. 3 порушує права держави в особі Київської обласної державної адміністрації як власника цієї земельної ділянки, враховуючи той факт, що вона надана відповідачеві-2 неправомірно, з порушенням вимог чинного законодавства без згоди власника. 
За таких обставин, зважаючи на відсутність між позивачем та відповідачем-2 договірних відносин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у позивача, як володіючого спірним майном власника, правових підстав для звернення до відповідача-2, який протиправно за відсутності відповідної правової підстави та в порушення вимог земельного законодавства користується  спірною земельною ділянкою, з вимогою про усунення перешкод у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування спірною земельною ділянкою шляхом її повернення.
З огляду на вищевикладене, та встановлення судом факту незаконності передачі відповідачу-2 в постійне користування спірної земельної ділянки, остання підлягає поверненню власнику, а відтак вимога про повернення у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, яка розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3, визнається колегією суддів обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Водночас твердження відповідача-2 про неправомірність заявленого позову прокурором в інтересах держави колегія суддів також відхиляє, враховуючи наступне.
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура становить єдину систему, на яку покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Під час здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, вступати у справу, порушену за позовом іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження (ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"). 
Частинами 3, 4 ст. 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених ч. 3 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру».
Поняття «інтереси держави» з огляду на процесуальний аспект та особливості такого виду представництва держави органами прокуратури свого часу аналізував Конституційний Суд України (рішення від 08.04.1999 № 3-рп/99 в справі № 1-1/99), зазначивши, зокрема, про те, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (абз. 2 п. 3 рішення).
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи до суду позов, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Зважаючи на вищезазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України вказано, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
В силу вказаних норм та встановлених судом вище обставин, розпорядником земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041 є Київська обласна державна адміністрація.
З метою встановлення підстав представництва Києво-Святошинська місцева прокуратура звернулася до Київської обласної державної адміністрації із запитом щодо надання інформації про земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041.
З листа Київської ОДА від 25.09.2019 01.1-25/2880 вбачається, що інформація щодо вилучення з постійного користування земельної ділянки площею 2,8042 га та видачі державного акта на право постійного користування серії ЯЯ № 154647 до відділу не надходила, з огляду на що Департаментом містобудування та архітектури не вживалися заходи реагування.  До того ж, Київська обласна державна адміністрація повідомила про відсутність можливості звернутись до суду із відповідним позовом у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору.
Таким чином, Києво-Святошинською місцевою прокуратурою вживалися заходи щодо встановлення причин неналежного здійснення позивачем своїх повноважень у спірних правовідносинах, як і вживались заходи щодо спонукання до їх належного захисту державних інтересів.
На переконання колегії суддів, за тривалої бездіяльності позивача, прокурором прийнято обґрунтоване рішення про застосування заходів представницького характеру в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ГПК України.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву було зазначено про застосування строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог. 
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.  257 ЦК України). 
Відповідно до ч.  4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови  у позові. 
За приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до ч. 1 ст.  261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що строком позовної давності є термін, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до суду для захисту своїх прав у цивільно-правових відносинах або реалізації владних повноважень.
При цьому, початок перебігу строку позовної давності для звернення до суду пов`язується як з моментом порушення прав особи, так і з моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. 
Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень прокурора, останній дізнався про наявність порушеного права під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42019111200000469 від 23.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 362 КК України, де було встановлено, що 24.05.2019 між відповідачем-2 та третьою особою-1 укладено договір про спорудження інвестиційного об`єкту на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041.
При цьому, в обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурор зазначив про тривалу бездіяльність позивача.
До того ж, як було зазначено судом вище, листом Київська ОДА від 25.09.2019 01.1-25/2880 повідомила, що інформації щодо вилучення з постійного користування земельної ділянки площею 2,8042 га та видачі державного акта на право постійного користування серії ЯЯ № 154647 до відділу не надходила, з огляду на що Департаментом містобудування та архітектури не вживалися заходи реагування.  Також Київська  обласна державна адміністрація повідомила про відсутність можливості звернутись до суду із відповідним позовом у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору.
З огляду на зміст зазначеного листа, в  Київській ОДА була відсутня інформація щодо вилучення з постійного користування земельної ділянки площею 2,8042 га та видачі державного акта на право постійного користування серії ЯЯ № 154647.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачу було невідомо про порушення його права щодо розпорядження спірною земельною ділянкою з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, з огляду на що строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсним рішення та акта не пропущений. 
Щодо вимоги про скасування державної реєстрації, то вказаний строк також не є пропущеним, оскільки державна реєстрація була проведена 15.02.2019, а прокурор звернувся до суду з даним позовом 10.12.2020. 
Щодо вимоги про поверненя земельної ділянки, то відповідно до пунктів 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.
За таких обставин, з огляду на звернення прокурором до суду з негаторним позовом, строк позовної давності не застосовується. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
За приписами ч.  1  ст.  269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзивах на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є  нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про те, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження матеріалами справи, оскільки оскаржуване рішення прийняте за нез`ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду першої інстанції, викладені в ньому, не відповідають встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021  у справі № 911/3553/20 - скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів.
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 911/3553/20 скасувати.
3. Ухвалити нове судове рішення, яким позов Заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити.
4. Визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради від 21.04.2011 № 146-06-IV "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Бучанській виправній колонії № 85". 
5. Визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 154647 від 27.06.2012.
6. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2019 № 45549942 з виправлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, що розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3 з одночасним припиненням прав Гостомельської селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041.
7. Повернути у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації (площа Лесі Українки, будинок 1, місто Київ, 01196, ідентифікаційний код 00022533) земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:037:0041, яка розташована в смт. Гостомель, вулиця Мирна, будинок 3. 
8. Стягнути з Гостомельської селищної ради (вулиця Свято-Покровська, будинок 125, селище міського типу Гостомель, Бучанський район, Київська область, 08290, ідентифікаційний код 04360617) на користь Київської обласної прокуратури (бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, місто Київ, 01601, ідентифікаційний код 02909996) 6 155 (шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 09 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 9 232 (дев`ять тисяч двісті тридцять дві) грн 64 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
9. Стягнути з Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" (вулиця Мирна, будинок 3, селище міського типу Гостомель, місто Ірпінь, Київська область, 08290, ідентифікаційний код 08563671) на користь Київської обласної прокуратури Київської обласної прокуратури (бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, місто Київ, 01601, ідентифікаційний код 02909996) 6 155 (шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 09 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 9 232 (дев`ять тисяч двісті тридцять дві) грн 64 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
10. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання даної постанови.
11. Матеріали справи № 911/3553/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
У зв`язку із перебуванням члена колегії Чорногуза М.Г. на лікарняному з 22.09.2022 по 30.09.2022 та членів колегії Мальченко А.О. та Агрикової О.В. у відпустці з 03.10.2022 по 16.10.2022 повний текст постанови складено 17.10.2022.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз