УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/797/22 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М. 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю, захисника Олянюка В.Л. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Олянюка В.Л. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:
Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року об`єднано в одне провадження справи № 274/797/22, № 274/775/22, № 274/774/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та присвоєно єдиний номер справи 274/797/22, № провадження 3/0274/527/22.
Визнано ОСОБА_1 винуватим за ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП та відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення за вчинення даних правопорушень.
Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.
Згідно постанови суду,  ОСОБА_1 31.01.2022 о 18 год. 18 хв. в м. Бердичеві по вул. Житомирській, 53, керував автомобілем Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу драгер "Alcotest 6810", чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також ОСОБА_1 31.01.2022 о 18 год 00 хв. на автодорозі Виступовичі – Житомир – Могилів-Подільський в с. Рея по вул. Житомирській, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, після чого залишив місце пригоди, чим порушив 2.10 (а) ПДР України та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ст.122-4 КУпАП.
Також ОСОБА_1 31.01.2022 о 18 год 00 хв. на автодорозі Виступовичі – Житомир – Могилів-Подільський в с. Рея по вул. Житомирській, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив 10.1 ПДР України та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ст.124 КУпАП.
На прийняте судом рішення захисник Олянюк В.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.07.2022 року, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням, та підлягає скасуванню.
Вказує, що судом, в порушення вимог закону не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, що призвело до прийняття помилкового рішення.
Посилається на те, що матеріали провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом.
Зазначає, що з долучених відеозаписів, доданими працівниками патрульної поліції до матеріалів справи, вбачається, що обставини події, які зафіксовані на відео, не відповідають обставинам, викладеним у адміністративному протоколі та не спростовують доводів ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував взагалі. Відеозаписи містять відомості лише про події, які мали місце 31 січня 2022 року, коли транспортний засіб перебував в нерухомому стані та ними не зафіксовано моменту його руху, що також свідчить про відсутність доказів, які би підтвердили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
При цьому, відеозаписи не містять жодного моменту, на якому б було зафіксовано рух транспортного засобу або факт керування ОСОБА_1 чи знаходження останнього безпосередньо за кермом автомобіля о 18:18 годині 31.01.2022 р., як про це зазначено в протоколі, а тільки вбачається, що працівники поліції зафіксували, що транспортний засіб перебуває в нерухомому стані, біля якого знаходився ОСОБА_1 .
Вказує, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 198713 від 31.01.2022 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.
З долучених на підтвердження вини ОСОБА_1 доказів не встановлено поза розумним сумнівом, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказав, що не погоджується з викладеними обставинами в протоколі, оскільки ОСОБА_1 із результатами проходження огляду не погоджувався, а працівник поліції після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не з`ясовував у ОСОБА_1 , чи погоджується із результатами вказаного огляду.
Разом з тим просить визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги та поновити цей строк, оскільки оскаржувану постанову було виготовлено 18.07.2022 року, тому 10 денний строк спливає 28.07.2022 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.
В судовому засіданні захисник Олянюк В.Л. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її з викладених в ній мотивів. Разом з тим повідомив, що ОСОБА_1 обізнаний про день та час розгляду справи, просив розгляд проводити у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду на підставі положень ст. 289, 294 КУпАП підлягає поновленню у зв`язку з поважністю причин його пропуску, а апеляційна скарга захисника Олянюка В.Л. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Предметом апеляційного розгляду є правопрушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати усі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам щодо правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні вказаного правопорушення. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах. 
Пунктом 2.9А ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2022 серії ДПР18 № 198713, відповідно до якого ОСОБА_1 31.01.2022 о 18 год. 18 хв. в м. Бердичеві по вул. Житомирській, 53, керував автомобілем Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу драгер "Alcotest 6810", чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначений протокол складено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол – поліцейським СРПП Бердичівського РВП старшим сержантом поліції Мамчур І.Є. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 , якого було ознайомлено з правами, передбаченими ст.62 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень з приводу обставин, викладених у протоколі, останній не зазначав.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується результатами проходження тестування на місці за допомогою приладу «Драгер 6810» від 31.01.2022 року, результат якого показав позитивну пробу- 2.17 проміле, що засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 .
Висновок суду підтверджується також Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальний технічних засобів за допомогою приладу «Драгер 6810», результат якого показав позитивну пробу- 2.17 проміле. Вказаний Акт складено поліцейським СРПП Бердичівського РВП старшим сержантом поліції Воронюком О.І. за участю ОСОБА_1 який в графі «з результатами згоден» будь - яких заперечень чи пояснень не надав та проставив свій підпис. 
Разом з тим вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, наявного в матеріалах справи. З вказаного відео вбачається спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та іншою особи, відносно якої ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію. При спілкуванні з ОСОБА_1 працівник поліції запитав останнього, куди здійснював рух, на що ОСОБА_2 повідомив що їхав з ОСОБА_3 . Разом з тим працівник поліції запитав коли ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, на що останній повідомив, що вживав алкогольні напої до дорожньо – транспортної пригоди. В зв`язку з тим, що в ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та не заперечення ним факту вживання алкоголю до дорожньо- транспортної пригоди, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу драгер, на що останній погодився та пройшов такий огляд на місці зупинки. Результат огляду показав 2.17 роміле. Будь –яких заперечень чи незгоди з вказаним результатом ОСОБА_1 не висловив.
Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 із результатами проходження огляду не погоджувався, оскільки вказане спростовується матеріалами справи.
Апеляційний суд також визнає безпідставними доводи апелянта про те, що з долучених на підтвердження вини ОСОБА_1 доказів не встановлено, поза розумним сумнівом, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції не заперечував факт керування ним транспортним засобом, а навпаки на запитання поліцейського вказав що їхав з Солотвина в Бердичів.
Крім того апеляційний суд звертає окрему увагу на те, що цією ж постановою, яка оскаржується в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно нього було закрито провадження за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП саме з підстав закінчення строків накладання стягнення. Тобто таким чином судом констатовано факт вчинення ним правопорушень, які передбачають керування транспортним засобом, а саме порушення ПДР України, які призвели до ДТП та залишення місця такої ДТП.
Приймаючи рішення, суд 1-ї інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов до обґрунтованого висновку, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідають вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття відповідного процесуального рішення.
В апеляційній скарзі захисник Олянюком В.Л. не наведено інші, не дослідженні судом докази, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції, та які не були предметом перевірки під час судового розгляду.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги тотожні доводам заперечення проти обвинувачення у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, наведені стороною захисту в суді першої інстанції, були предметом розгляду суду, не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Керуючись ст.ст. 285,294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника Олянюка В.Л. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя: