Справа № 991/5609/22
Провадження 1-кс/991/5760/22

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року                                                                 м.Київ 

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність слідчого(детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №991/5609/22).
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду справи №991/5609/22.
В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначив, що він звернувся до суду з вищевказаною скаргою. Розгляд скарги був призначений на 21.11.2022 на 16год. 00хв. Однак, слідчий суддя, прийшовши до зали судових засідань, не розпочав засідання вчасно, а почав тягнути час. В подальшому, слідчий суддя, який своїми висловами, поведінкою та діями показував свою упередженість на користь НАБУ, вирішив перенести засідання для начебто явки детектива НАБУ, хоча для вирішення питання щодо поданої скарги, як вважає заявник, були усі підстави: докази направлення заяви і відсутність доказів із сторони НАБУ про виконання вимог ч.1 ст.214 КПК України. 
Заявник вважає, що слідчий суддя є упередженим на користь НАБУ. Такі дії слідчого судді є обставинами, що виключають його участь у кримінальному провадженні, оскільки вони викликають сумнів у його неупередженості і заздалегідь відомо про його майбутнє незаконне рішення. Наведені обставини на думку заявника, свідчать про явне перешкоджання йому, як потерпілому, у реалізації його прав, системність порушень норм КПК України, тобто викликають обґрунтований сумнів у неупередженості слідчого судді. Відтак, підставою для відведення слідчого судді є сам по собі факт наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді на користь сторони оскарження, тобто у відповідності до п.4 ст.75 КПК України.
У зв`язку із вищевикладеним, просив відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від участі у розгляді справи №991/5609/22.
Поряд з цим заявник просив розгляд його заяви про відвід провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів, враховуючи гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом СОVID-19, яка набула поширення на території держави, з метою недопущення факту зараження цим захворюванням себе і інших учасників кримінального провадження, а також через складні погодні умови та бойові дії на території України.
Розгляд заяви про відвід призначений на 06.12.2022, про що повідомлено учасників.
Заявник в судове засідання не з`явився, в тому числі шляхом застосування власних технічних засобів до судового засідання не приєднався.
Частиною 3 ст. 81 КПК України встановлено порядок вирішення питання про відвід. Так, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.
За наведених обставин, враховуючи належне повідомлення заявника про час і дату розгляду його заяви, суддя приходить до висновку про можливість здійснення розгляду заяви про відвід за відсутності заявника, з метою забезпечення виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо розгляду кримінальних проваджень у розумні строки. 
Дослідивши матеріали заяви про відвід, суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. 
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для  нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості  судді. 
Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.
Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).
Що стосується доводів заявника щодо упередженості слідчого судді ОСОБА_4, суддя зазначає наступне.
Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Як вбачається із заяви, заявником ОСОБА_1 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України. В той же час у заяві ОСОБА_1 не наведено даних на підтвердження жодної з обставин, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.ч.1,2 ст.75 КПК України. 
Щодо обставин для відводу слідчого судді, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України, які передбачають можливість відводу слідчого судді за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, про що йдеться в тексті заяви, то і вони у даному випадку не доведені, оскільки заява ОСОБА_1 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не містить об`єктивних обставин, які можуть свідчити про його упередженість під час розгляду справи №991/5609/22.
Так зокрема, заявник ОСОБА_1 обґрунтовує свою заяву про відвід виключно тим, що слідчий суддя, до провадження якого на розгляд надійшла скарга на бездіяльність слідчого(детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №991/5609/22), своєчасно не почав розгляд скарги саме о 16:00, та потім відклав такий розгляд, у зв`язку з неявкою в судове засідання детектива НАБУ, бездіяльність якого оскаржувалась заявником.
Встановлено, що 17.11.2022 до суду найшла скарга заявника ОСОБА_1 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного суду України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Протоколом автоматизованого розподілу для розгляду скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_4
Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування встановлений положеннями ст.306 КПК України. 
Як зауважує заявник слідчим суддею було не своєчасно розпочате судове засідання, призначене 21.11.2022 на 16год. 00хв. Однак такі твердження жодним чином не вказують на упередженість слідчого судді, є суб`єктивним ставленням заявника до слідчого судді та не може братись до уваги при оцінці наявності чи відсутності обставин упередженості слідчого судді.
Посилання заявника на відкладення судового розгляду для виклику детектива в судове засідання, що на його думку свідчить про упередженість слідчого судді на користь НАБУ, є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Тобто вищенаведені положення вказують на необхідність розгляду скарги за обов`язкової присутності учасників, в тому числі особи, дії чи бездіяльність якої оскаржується. В той же час вказані положення надають право (а не зобов`язують) здійснювати розгляд скарги у відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора.
Таким чином такі процесуальні дії слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду справи №991/5609/22, свідчить лише про виконання ним обов`язку, встановленого нормами КПК України, щодо забезпечення змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що є однією із засад кримінального провадження.
У ч.1 ст.2 КПК України до завдань кримінального провадження віднесено забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В той же час слід зауважити, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. 
З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 та які б, в свою чергу, унеможливлювали б винесення слідчим суддею об`єктивного судового рішення, а відтак, заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення. 
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для відводу слідчого судді, вивчивши матеріали заяви, суддя вважає, що доводи заявника ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.
Керуючись статтями 9, 75, 80-82, 309, 372, 376 КПК України, суддя 
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність слідчого(детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №991/5609/22), відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              ОСОБА_2