РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/11834/21
Провадження № 22-з/4815/43/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Майданіка В. В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління Міністерства внутрішніх справ України
відповідач - Державна казначейська служба України

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за невиконання грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського апеляційного суду перебувала цивільна справа № 569/11834/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за невиконання грошового зобов`язання.

У цій справі відкрито два апеляційні провадження: 
1) № 22-ц/4815/686/22 за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року;
2) № 22-ц/4815/698/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2022 року.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року залишено без зміни та поновленого його дію. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича про стягнення витрат у сумі 20 000,00 грн. по оплаті професійної правничої допомоги відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича залишено без задоволення, додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2022 року залишено без зміни.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Дяденчук Анатолій Іванович подав до апеляційного суду заяву про стягнення витрат, понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги. Заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та АО «Скорпіон» було укладено 01.03.2022 року договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання професійної правничої допомоги адвоката при розгляді Рівненським апеляційним судом апеляційної скарги на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2022 року у справі № 569/11834/21. Додатковою угодою № 1 від 05.07.2022 року сторонами узгоджено надання правової допомоги клієнту при розгляді апеляційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року у справі № 569/11834/21. На підставі та в межах цього договору видано ордер адвокату Дяденчуку А. І., який і здійснив правовий супровід справи, про що свідчить акт передачі-приймання №1 від 23.08.2022року. Вказує, що за надання правової допомоги клієнту в суді апеляційної інстанції сторонами узгоджено фіксовану вартість гонорару в сумі 30 000,00 грн., який підлягав сплаті у строк, визначений в рахунку на оплату №1 від 23.08.2022 року. Звертає увагу на практику ЄСПЛ, згідно якої не має вирішального значення чи витрати на правову допомогу фактично сплачені, чи лише мають бути сплаченими в майбутньому, оскільки це є договірним зобов`язанням особи. Просив суд стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн. витрат на оплату правничої допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.  

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу заявником додано: копію Договору про надання правової допомоги від 01 березня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та АО «Скорпіон»; копію Додаткової угоди № 1 від 05 липня 2022 року до Договору про надання правової допомоги від 01 березня 2022 року, укладеної між ОСОБА_1 та АО «Скорпіон»; копію рахунку № 1 від 23 серпня 2022 року на суму 30 000,00 грн., яку має сплатити ОСОБА_1 АО «Скорпіон» до 01 жовтня 2022 року; копію Акту передачі-приймання наданої правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 01 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заявником ставиться вимога про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 569/11834/21.

Як зазначено вище, у цій справи при апеляційному перегляді відкрито два апеляційні провадження.

У апеляційному провадженні № 22-ц/4815/698/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2022 року у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, і, відповідно, зазначене додаткове рішення залишене без зміни. У цьому провадженні, за положеннями п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, до яких входять і витрати на правничу допомогу, покладаються на сторону позивача, тобто на ОСОБА_1 , та не підлягають до відшкодування на його користь.

У апеляційному провадженні № 22-ц/4815/686/22 за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року апеляційну скаргу відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

При розгляді цієї апеляційної скарги представником позивача адвокатом Дяденчуком А. І. надавалась правова допомога, про що ним стверджується у заяві про стягнення витрат на оплату правничої допомоги.

Однак, долучені до заяви документи не є належним підтвердженням понесених витрат.
Так, у п. 2 Договору про надання правової допомоги від 01 березня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та АО «Скорпіон», зазначено вид та обсяги правової допомоги: «...правова допомога при розгляді Рівненським апеляційним судом апеляційної скарги на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2022 р. у справі № 569/11834/21», зокрема, складення та подання до суду апеляційної скарги на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2022 р.. Пунктом 2 цього договору визначено фіксовану вартість гонорару у розмірі 10 000,00 грн..

Таким чином, Договір про надання правової допомоги від 01.03.2022 року укладений на з метою забезпечення правничої допомоги ОСОБА_1 при розгляді його апеляційної скарги на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2022 року у апеляційному провадженні № 22-ц/4815/698/22, де його апеляційній вимоги відхилені і в якому відсутні правові підстави для компенсації вартості понесених витрат на правничу допомогу.

Покликання заявника на Додаткову угоду № 1 від 05 липня 2022 року до Договору про надання правової допомоги від 01 березня 2022 року, укладеної між ОСОБА_1 та АО «Скорпіон», як на доказ своїх вимог апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зазначена Додаткова угода стосується іншого предмету договору - надання правової допомоги при розгляді Рівненським апеляційним судом апеляційної скарги на Державної казначейської служби України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.12.2021 р. у справі № 569/11834/2,. Крім того, додатковою угодою збільшено суму вартості послуг адвоката до 30 000,00 грн.. Таким чином, положення додаткової угоди до основного договору фактично змінюють предмет цього договору та лежать поза його межами.

Договору між АО «Скорпіон» та ОСОБА_1 , предметом якого було б надання правової допомоги при розгляді Рівненським апеляційним судом апеляційної скарги на Державної казначейської служби України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.12.2021 р., апеляційному суду не надано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Аналізуючи встановлені обставини та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. не підтверджено належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за невиконання грошового зобов`язання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Майданік В. В.

                                                                       Хилевич С. В.