СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року                                   м. Харків                        Справа № 905/214/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М. , суддя  Гребенюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання – Беккер Т.М.
та за участю представників сторін: 
від позивача – не з`явився;
від відповідача – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (вх. № 947 Д/1)
на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022, постановлену у складі судді Лободи Т.О.
у справі № 905/214/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум»,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб»,
про стягнення 2 556 506,15 грн

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Донецької області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» про стягнення заборгованості за договором поставки товару № 6/05/21-1 від 06.05.2021 у розмірі 2 556 506, 15 грн, з яких: 1 584 136,66 грн – сума основного боргу, 871 403,60 грн – штраф, 74 548,72 грн – пеня, 13 049,33 грн – 3% річних, 13 367,84 грн – інфляційні витрати. 
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» про забезпечення позову у справі № 905/214/22. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (у тому числі, але не обмежуючись рахунком НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», МФО 335548) в усіх банківських установах, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову в межах ціни позову 2 556 506, 15 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована наступним:
- невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, нестабільне та незадовільне фінансове становище його господарської діяльності є належним доказом існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича корпорація «Магнум»;
- активні бойові дії за місцезнаходженням відповідача (територія Донецької області), можуть привести до зупинення або взагалі припинення діяльності відповідача, що матиме 
Не погодившись з ухвалою, постановленою Господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб», яке просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 у справі № 905/214/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Домашній Хліб» посилалось на наступне:
- основним видом господарської діяльності відповідача є виробництво хліба та хлібобулочних виробів, тому хлібозавод є особливо важливим стратегічним об`єктом в умовах воєнних дій в даному регіоні, через що питання вивозу виробництва на іншу територію відповідачем не розглядається; 
- на даний час відповідач здійснює діяльність тільки на потужностях, розміщених в м. Дружківка Донецької області, тобто на території ведення воєнних дій, має обмежений доступ до мережі інтернет та документів з господарської діяльності, тому ненадання ним заперечень у межах даної справи викликано тільки об`єктивними обставинами;
- застосований у даному випадку захід забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів на банківських рахунках фактично призведе до арешту усіх коштів відповідача, що унеможливить здійснення господарської діяльності, а саме: закупівлю сировини, найм перевізників та сплати витрат на електроенергію, та може призвести до повного блокування господарської діяльності;  
- судом першої інстанції під час вирішення питання щодо задоволення заяви про забезпечення позову не враховані зміни до Закону України «Про виконавче провадження», пов`язані з введенням воєнного стану на території України, у тому числі забороною відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 у справі № 905/214/22 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя – Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (вх. № 947 Д/1) залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (2481, 00 грн).
23.09.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження у справі № 905/214/22.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній Хліб» (вх. №947 Д/1) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 у справі № 905/214/22. Призначено справу до розгляду на 18.10.2022 о  13:45 год. Встановлено строк до 14.10.2022 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі в порядку статті 263 ГПК України.  Встановлено строк до 14.10.2022 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.
11.10.2022 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній Хліб» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 у справі № 905/214/22 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 у справі № 905/214/22 – залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначає наступне:
- пiд час розгляду справи у підготовчому засіданні вiдповiдач мав доступ до інтернету, первинних документів, отримував поштову кореспонденцію та мав можливість розрахуватися в позивачем, тому відсутність реагування відповідача свідчить про недобросовісність поведінки останнього та наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову;
- з апеляційної скарги відповідача вбачається, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» є єдиним виробником хліба у регіоні, робить переобладнання на підприємстві, реалізує свою продукцію, отримує прибуток, розраховується за енергоносії, тому доводи відповідача про те, що арешт грошових коштів призведе до блокування роботи підприємства та зупинення його господарської діяльності, з огляду на наявність джерела прибутку (збуту продукції,) є безпідставними;
- відповідач помилково посилається на неврахування судом першої інстанції положень Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі, зокрема, проведення воєнних (бойових) дій, оскільки наведена норма закону регулює виключно питання виконання органом державної виконавчої служби рішення суду з огляду на реальну загрозу життю та здоров`ю працівників органів державної виконавчої служби.
- забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заході до виконання рішення або зміну способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 на поштову та електронну адресу. 
Відповідач (апелянт) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 на поштову та електронну адресу. Надав заяву (вх. № 6139 від 18.10.2022) про розгляд справи без участі його представника.
Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала суду першої інстанції, якою задоволено заяву про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі, що еквівалентний ціні позову.
Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
За змістом цієї норми обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. 
Господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Відповідно до усталеної практики господарських судів при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких його вжито. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.02.2022 у справі № 910/18193/21.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.
Згідно з п. 1 ч. 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
За змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно та(або) грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами та(або) майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
Колегією суддів встановлено, що правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з укладанням між позивачем та відповідачем договору на поставку товару № 6/05/21-1 від 06.05.2021.
Так, 06.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» укладено договір на поставку товару № 6/05/21-1, відповідно до умов якого, постачальник за цим договором зобов`язується на підставі заявок поставляти та передавати у власність покупця партії поліпропіленової продукції в номенклатурі, асортименті, кількості, у строки та за цінами, вказаними у видаткових накладних, рахунках фактурах або специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.
Позивач вказує, що здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 2 573 724, 66 грн.
Водночас, відповідачем здійснено часткову оплату товару на суму 989 588, 00 грн.
Позивач вказує, що станом на день подання позову заборгованість відповідача складає 1 584 136, 66 грн. 
Посилаючись на наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» про стягнення заборгованості за договором на поставку товару № 6/05/21-1 від 06.05.2021 у розмірі 2 556 506,15 грн, з яких: 1 584 136,66 грн – сума основного боргу, 871 403,60 грн – штраф, 74 548,72 грн – пеня, 13 049,33 грн – 3% річних, 13 367,84 грн – інфляційні витрати. 
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач вказував на те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує заборгованість, не здійснює дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, а також тривалий час ухилявся від участі у справі № 905/214/22, адже не подавав своїх заперечень та не надав своєї відповіді на досудову вимогу позивача про сплату заборгованості.
Також, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» посилалось на те, що за відкритими даними в мережі інтернет на сайті онлайн-сервісу перевірки контрагентів YOUCONTROL з даних Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» вбачається, що станом на 06.06.2022 відповідач має податковий борг, є стороною-відповідачем по господарським справам щодо стягнення з останнього заборгованості, що може свідчити про потенційну неможливість виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та про утруднення виконання судового рішення.
На підтвердження зазначених обставин до заяви про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» були додані: копія роздруківки з веб-сайту YOUCONTROL за даними Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб»; копія ухвали Господарського суду Донецької області від 01.08.2022 у справі №905/600/22.
Крім того, заявником також було зауважено на тому, що підприємство відповідача розташоване у м. Дружківка Донецької області, на території якого відбуваються активні бойові дії, однак попри зазначене Товариство з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» не здійснює заходів щодо перенесення виробництва на західні території України, чим викликає значні економічні ризики, у тому числі знищення або пошкодження майна, та, як наслідок, невиконання у подальшому взятих на себе грошових зобов`язань.
Отже, позивач, з яким погодився суд першої інстанції, вважав, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах суми звернення стягнення, вказане може унеможливити виконання рішення суду, оскільки майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент розгляду даної справи у суді, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Судова колегія не погоджується з даним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може (1) зникнути, (2) зменшитись за кількістю або (3) погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти чи майно відповідача суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Судова колегія погоджується, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідача грошові кошти у відповідному розмірі, однак при цьому позивач не довів наявності фактичних обставин, що утруднять в майбутньому виконання рішення суду.
Зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається обґрунтування на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно (а не ймовірно) можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача: вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.
У даному випадку суд відхиляє посилання позивача на те, що поведінка відповідача (ненадання відповіді на вимогу та непогашення боргу) є достатніми підставами для забезпечення позову.  
Крім того, сама по собі наявність інших судових справ або виконавчих проваджень за участю відповідача, не свідчить про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення по цій справі.
У розумінні статей 76, 77 ГПК України заявник не надав жодного належного та допустимого доказу, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання позивача на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків - імовірне невиконання рішення суду, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, чи зменшення грошових коштів на рахунках, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Наведена правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 08.11.2019 у справі № 904/421/19.
У той же час, накладення арешту на грошові кошти, обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами.
Вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти можуть призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони.
Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20 при розгляді схожих правовідносин.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в статті 6 ГК України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав, а також зобов`язує нести ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, у тому числі з проявом участі у справі.
Ненадання відповідачем відзиву або заперечень щодо позовних вимог саме по собі не може свідчити про ймовірність невиконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, а є лише процесуальним правом особи-сторони відповідних судових правовідносин, можливість реалізації якого визначена ГПК України.
При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом накладення арешту на грошові кошти у значному розмірі без доведення обґрунтованості припущення щодо можливого утруднення невиконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.
Заперечуючи обґрунтованість висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для забезпечення позову апелянт зазначив, що основним видом економічної діяльності відповідача є виробництво хліба та хлібобулочних виробів, однак, незважаючи на небезпеку в регіоні (м. Дружківка Донецької області) останній продовжує виробництво важливого харчового продукту і є стратегічним об`єктом в умовах воєнних дій в даному регіоні.
Безпідставне застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів суперечить меті інституту заходів забезпечення позову як гарантії виконання судового рішення та у даному випадку не відповідає принципу дотримання балансу інтересів обох сторін господарських процесуальних правовідносин.
Поряд із зазначеним, судовою колегією відхиляються доводи апелянта щодо порушення місцевим господарським судом положень Закону України «Про виконавче провадження» в частині неврахування приписів п. 10-2 Розділу ХIII «Прикінцеві та перехiднi положення», відповідно до яких забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходiв примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташованi в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), вiдповiдно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої росiйською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій, оскільки вказана норма закону регулює саме питання виконання органом державної виконавчої служби судового рішення з огляду на територіальний критерій та можливість фактичної реалізації органами виконавчої служби покладених на них законом завдань, у тому числі, у зв`язку з наявністю активних бойових дій та/або відсутністю тимчасового контролю населених пунктів.
З огляду на наведене, судова колегія, беручи до уваги доводи, наведені в заяві про забезпечення позову та обставини, які на думку заявника, свідчать ймовірність невиконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, дійшла висновку про необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Магнум» та як наслідок, про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення у межах суми стягнення арешту на грошові кошти відповідача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли свої підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та є підставою для його скасування. 
Відповідно до ч. 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та не надав належну правову оцінку заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (вх. № 947 Д/1) підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 у справі № 905/214/22 слід скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» про забезпечення позову відмовити повністю.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домашній хліб» (вх. № 947 Д/1) задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 у справі № 905/214/22  скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - виробнича корпорація «Магнум» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 27.10.2022.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк