ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/474/22 Головуючий 1 інстанції: Колесник С.А.
Провадження №33/818/1216/22                         Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року                                                         м.Валки

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Люшня А.І., за участю захисника Маркевича С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Валки справу за апеляційною скаргою захисника Маркевича С.В. на постанову Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 , 

УСТАНОВИВ:
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05 січня 2022 року о 01 год. 54 хв. в м.Харкові по вул.Матюшенко буд.13, водій ОСОБА_1  керувала автомобілем Lexus GX 460 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, розташованого за адресою: м.Харків вул.Ахієзерів буд.18-А відмовилась у присутності двох свідків. 

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник Маркевич С.В. посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд не взяв до уваги, що:
- ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом його проведення поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, однак не бажала проводити цю процедуру у присутності свідків, оскільки побоювалась що така присутність може мати наслідками опублікування зі сторони сторонніх осіб в соціальних мережах чи інших загальнодоступних ресурсах відео чи фотоматеріалів, які б негативно вплинули на її репутацію. Вважає, що відмова поліцейських у проведенні огляду без свідків є неправомірною;
-поліцейськими неправомірно було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні огляду у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Відзначив, що поліцейські не вручили та не намагались вручити ОСОБА_1 направлення на проходження огляду з метою виявлення сп`яніння. Також відзначив, що покази свідків, в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я та ознайомлення останньої із протоколом про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Вважає, що через наявні суперечності між показами свідків та фактичними обставинами справи, які не були усунені шляхом допиту вказаних осіб у судовому засіданні, пояснення останніх не можуть бути визнані судом як доказ;
-наявне в матеріалах справи направлення на проходження огляду є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ньому містяться відомості, які не відповідають самому протоколу про адміністративне правопорушення, в частині ознак сп`яніння, а також відсутній підпис посадової особи, яка його склала. Ті ж самі недоліки стосуються і акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що, на думку захисника, викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, оскільки його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
Зауважив, що судом першої інстанції було прийнято рішення керуючись, у тому числі ст.401 КУпАП, однак така стаття у вказаному кодексі відсутня, що на думку захисника, свідчить про незаконність посилання суду на неіснуючу норму закону.
Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію судового рішення отримав лише 26 липня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши пояснення захисника Маркевича С.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу, а також просив поновити строк на апеляційне оскарження, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: 
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №272577 від 05.01.2022 року;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.01.2022 року;
-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 05.01.2022 року;
-рапорт інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області Фалькова С. від 05.01.2022 року;
-відеозапис з нагрудної камери інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Оглянувши в судовому засіданні наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом було встановлено, що працівниками поліції дотримано законодавство, яким регламентовано порядок виявлення і фіксації адміністративного правопорушення, складання відповідного адміністративного матеріалу, а також зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Lexus GX 460 д/н НОМЕР_1 .

Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції в присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820, так і в закладі охорони здоров`я, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Крім того, згідно п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, а тому доводи захисника і в цій частині є безпідставними.

Що стосується доводів захисника про те, що поліцейські не вручили ОСОБА_1 направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки як вбачається із відеозапису, остання відмовилась їхати до медичного закладу, а тому за таких обставин таке направлення не повинно було видаватися. 

Доводи захисника про те, що вказані у направленні на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають зазначеним ознакам у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд розцінює як спробу уникнути відповідальності для правопорушника ОСОБА_1 .

Так, апеляційний суд вважає за необхідне відзначити, що наявні розбіжності у переліченні ознак алкогольного сп`яніння у вищевказаних процесуальних документах, не спростовують наявність у ОСОБА_1 як таких ознак алкогольного сп`яніння. 

Щодо посилань захисника на відсутність підпису посадової особи у направленні на огляд на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає, що вони заслуговують на увагу, проте з урахуванням наявності інших доказів, у тому числі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відсутність підпису не впливає на достовірність викладених у направленні даних та особу що його склала та не є підставою визнавати цей документ недопустимим доказом.

       Вищезазначене стосується і акту огляду на стан сп`яніння, на який є посилання в апеляційній скарзі захисника.

Дослідженим відеозаписом також спростовуються доводи захисника про наявність розбіжностей між показами свідків, які у тому числі підтвердили факт ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення, та фактичними обставинами справи.

Так само спростовуються і доводи щодо відсутності в матеріалах адміністративного провадження доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки як вбачається із відеозапису, сторони погодили виклик служби таксі із послугою «тверезий водій».

З урахуванням вищевикладеного, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано і матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнення за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню, за доводами викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Слід відзначити, що при обґрунтуванні стягнення із ОСОБА_1 судового збору, суд першої інстанції послався на ст.40-1 КУпАП. Посилання на ст.401 КУпАП, про яке зазначив захисник в своїй апеляційній скарзі, у постанові відсутнє. 

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Маркевича С.В. задовольнити.
Поновити захиснику Маркевичу С.В. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Маркевича С.В. - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         А.І. Люшня