Номер провадження: 22-ц/813/7469/22 
Справа № 456/6105/21
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Заїкіна А.П.,                
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2022 року у складі судді Сегеди О.М., 
в с т а н о в и в:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля в розмірі 80 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 24.07.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 08.02.2021 був розірваний. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2021 року було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. Позивач зазначила, що відповідно до вказаного рішення суду їй на праві власності належала 1/2 частина вказаного автомобіля, а інша 1/2 частина автомобіля належала відповідачу. З інформації, наданої територіальним сервісним центром N4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівської області, їй стало відомо, що відповідач без її згоди відчужив належний їм спільний автомобіль за посередництвом фірми ТОВ "Документавто", шляхом укладення з останнім договору комісії N8096/21/1002432 від 07.09.2021 року, а 08.09.2021 року ТОВ "Документавто" на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу N8096/21/1002432 від 08.09.2021 року передало від імені ОСОБА_2 у власність ОСОБА_4 транспортний засіб марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, отримавши за договором 160000,00 грн. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частки спільного майна подружжя, а саме: легкового автомобіля марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 80 000 грн. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на легковий автомобіль марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 993 грн.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати, та з урахуванням доказів та свідчень обох сторін, просив визнати ціну, за якою було продано спірний автомобіль у розмірі 2 700 дол. США та визнати Ѕ частку вартості автомобіля в розмірі 37 500 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення позову суд не врахував, що в договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, тому під час спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість, а також пояснення відповідача. Відповідач зазначив, що ціна в договорі не відповідає ринковій, є завищеною. Вказав, що в додатку до договору наявний не його підпис та відповідач не ознайомлений з даним договором, за вказану у ньому вартість не продавав автомобіль. Відповідач також зазначив, що твердження позивача про те, що відповідач не повідомляв її про продаж транспортного засобу не відповідають дійсності. Вказував, що транспортний засіб ним відчужено раніше шляхом продажу за генеральним дорученням за іншою вартістю, а саме за 2 700 дол. США. Також апелянт послався на те, що рішення ухвалено без надання йому можливості надати особисто пояснення по справі, відповідач не був ознайомлений з матеріалами справи, суд безпідставно відмовив відповідачу у проведення судового засідання в режимі відеоконференції, пославшись на технічну неможливість. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві послалася на те, що твердження відповідача про те, що спірний автомобіль був раніше відчужений за 2700 дол. США або 75 000 грн. є нікчемними, оскільки розписка та довіреність не є доказом укладання між особами договору купівлі-продажу та, відповідно, переходу права власності на транспортний засіб. Послалася на постанову Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі №61-4678св18 в якій викладено висновок про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього автомобіля не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Отже, на думку позивача, саме наявний договір купівлі-продажу спірного автомобіля є належним доказом переходу права власності на транспортний засіб та його вибуття з власності позивача без її відома. 
Після призначення справи до розгляду в письмовому провадженні ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, посилаючись на необхідність надання пояснень та обґрунтувань.
Разом із тим, у задоволенні клопотання слід відмовити, враховуючи те, що підстави для її призначення для розгляду у відкритому судовому засіданні відсутні. 
Частинами 5, 6 ст. 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Отже, враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи з повідомленням учасників справи можливий лише з урахуванням конкретних обставин, які перешкоджають суду апеляційної інстанції вирішити спір по суті без особистої явки сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення обставин справи та перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі, та ОСОБА_2 не наведено обставин справи, які перешкоджають суду апеляційної інстанції вирішити спір по суті без особистої явки сторін, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, а також заперечення на відзив на апеляційну скаргу, відтак всі його доводи будуть враховані судом, зміна чи доповнення апеляційної скарги поза межами визначеного строку не допускається, у зв`язку з чим клопотання про розгляд справи з повідомленням учасників справи задоволенню не підлягає. 
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Матеріали справи свідчать, що сторони з 24.07.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 08.02.2021 було розірвано.
В період шлюбу сторони придбали автомобіль марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2021 року автомобіль марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Вирішуючи спір про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості Ѕ частки спільного майна, а саме автомобіля, суд виходив з того, що відповідач після розірвання шлюбу без згоди позивача відчужив за договором спірний автомобіль марки "SkodaFabia", який належав їм на праві спільної часткової власності за ціною 160 000, 00 грн. тому позивач має право на отримання грошової компенсації Ѕ вартості його частки у розмірі 80 000,00 грн. 
Апеляційний суду погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Вбачається, що 07.09.2021 між ТОВ "Документавто" (комісіонер)  та  ОСОБА_2  (комітент) в особі  ОСОБА_5 , діючого на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.07.2021, укладено договір комісії N8096/21/1002432 за яким комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною узгодженою між сторонами а саме: 160 000 грн.
На підставі договору комісії N8096/21/1002432 від 07.09.2021 комісією було проведено огляд технічного стану, комплектності та оцінку транспортного засобу "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами якого складено акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8096/21/1/002432 від 07.09.2021. Висновок про технічний стан транспортного засобу або його складової частини- автомобіль технічно справний, ціна продажу становить 160 000 грн.
08.09.2021 ТОВ "Документавто", діючи від імені ОСОБА_2 уклало з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу транспортного засобу N8096/21/1002432, за умовами якого ТОВ "Документавто" продало ОСОБА_4 за 160 000,00 грн. транспортний засіб марки "SkodaFabia", 2007 року випуску, колір бежевий, кузов VIN код: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією, наданої територіальним сервісним центром N 4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівської області.
На підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2021 складено акт огляду реалізованого транспортного засобу від 08.09.2021.
Водночас відповідачем не спростовано дійсність правочину, за яким останній продав спірний транспортний засіб, а доводи про те, що автомобіль ним було продано раніше ніж укладено договір комісії за значно нижчою ціною не гуртуються на доказах.
Акт технічного стану автомобіля з визначенням його вартості містить підписи членів комісії та комітента (довірена особа) ОСОБА_5 , якого відповідач за довіреністю від 23.07.2021 уповноважив на представництво своїх інтересів в правочині експлуатації, розпорядження (в тому числі передавати в оренду, продавати при умові сплати всіх податків та платежів), належним йому автомобілем марки "SkodaFabia".
Вказані обставини не спростовані відповідачем.
Додана до апеляційної скарги розписка, яка датована 23.07.2021 про те, що ОСОБА_6 отримав від відповідача спірний автомобіль та сплатив останньому коштів у розмірі 2 700 дол. США не є доказом, який доводить факт продажу відповідачем автомобіля за вказаною ціною. 
Разом з тим заперечуючи проти розміру вартості спірного автомобіля, відповідачем належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження дійсної вартості транспортного засобу з урахуванням його технічного стану, пробігу, пошкоджень, інших чинників, які б суттєво впливали на встановлену за договором вартість майна, суду не надано.
Оскільки відповідач здійснюючи відчуження автомобіля на користь іншої особи, достеменно був обізнаний про те, що рухоме майно є спільною власністю подружжя, проте, без згоди позивача здійснив його продаж, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки "SkodaFabia" в розмірі 80 000 грн.
Доводи апелянта про те, що останній був позбавлений можливості надати суду свої заперечення проти позову є безпідставними так як відповідач про те, що у суді на розгляді перебуває дана справа був повідомлений. За клопотанням відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, отже, останній мав достатньо часу ознайомитися з матеріалами справи та надати суду письмові заперечення, проте таким правом відповідач не скористався. Водночас відсутність у суду технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції не свідчить про обмеження можливості відповідача надати письмові заперечення. Крім того, відповідачем не спростовано факту невиконання вимог ст. 212 ЦПК України при поданні клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції, тому такі доводи не можуть бути підставою скасування рішення суду. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги особи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:                                                                                      
            Судді: