ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1171/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/1558/22 Категорія:  	Марцішевська О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 вересня 2022 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Нерушак Л. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго», третя особа: ОСОБА_2 , про оскарження нарахувань за комунальні послуги, –

в с т а н о в и в :

В лютому 2022 року позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси  з позовом до відповідача про оскарження нарахувань за комунальні послуги. 
В обґрунтування позову посилається на те, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить його матері ОСОБА_2 на праві приватної власності. Інші житлові та не житлові приміщення у вказаному будинку у них відсутні. Договір на отримання будь яких послуг з постачання опалення до вказаного житла з Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» не укладався. Крім того, система централізованого опалення у житлі позивача (квартирі) фактично відсутня (демонтована) з 27.06.2021 року (довідка з місця проживання № 430 від 29.09.2021). 
До відповідача неодноразово надсилалися вимоги здійснити кінцевий розрахунок фактично отриманих послуг опалення: заява (повідомлення) про відмову від послуг, вх. 2653 від 14.05.2021 року, повідомлення про відсутність централізованого опалення, вх. 2832 від 27.07.2021 року. 
Незважаючи на вищевикладене, на час звернення до суду відповідач всі вимоги ігнорує, фіксувати факт не надання ним послуг централізованого опалення з 27.06.2021 року відмовляється та продовжує надсилати на його адресу вимоги про оплату щомісячних рахунків та погашення за послуги, які не надаються. 
З весни 2021 року температурний режим в їхньому житлі цілодобово підтримується автономною системою клімат-контролю, яка підтримує необхідний їм температурний режим круглий рік, а потреба її використання залежить від потреб мешканців, а не від потреб відповідача.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд заборонити відповідачу поширювати неправдиві відомості про надання послуги централізованого опалення власнику та мешканцям квартири за адресою АДРЕСА_1 ., в зв`язку з припиненням їх надання з 26.07.2021 року; зобов`язати відповідача здійснити кінцевий розрахунок фактично наданих послуг з централізованого опалення за вказаною адресою; визнати факт відсутності зобов`язань власника та мешканців кв. АДРЕСА_2 перед постачальниками послуг з централізованого опалення будинку АДРЕСА_3 починаючи з 26.07.2021 року.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що з огляду на той факт, що квартира АДРЕСА_2 не відєднана від мереж централізованого опалення у встановлений Законом порядок, і позивач, як і інші мешканці вказаної квартири, є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та зобов`язаний здійснювати щомісячні оплати за їх фактичне надання виконавцем послуг. При цьому, відсутність письмово оформленого договору з виконавцем послуг не звільняє позивача, як і інших мешканців квартири, від обов`язку щомісячно оплачувати надані послуги з централізованого опалення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 вказує, що рішення суду порушує права споживачів, зобов`язує оплатити послуги, які фактично не надані, а тому є не правомірним.
Вказує, що власник квартири, його мати ОСОБА_2 , направляли на адресу відповідача повідомлення про відсутність послуг з постачання теплової енергії з 01.07.2021 (вх. № 2832) 
Зазначає, що ними фактично не отримується тепло, оскільки відповідно до акту від 29.09.2020 № 428 в квартирі система централізованого опалення демонтована (радіатор та рушникосушарка).
Посилаючись на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», скаржник вважає, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично надавалися.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 297.
14.05.2021 року ОСОБА_2 на адресу КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» направила лист, вх. № 2653 про відмову від всіх послуг постачання теплової енергії. У вказаному листі зазначала, що є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 та повідомляє відповідача про припинення договірних стосунків про надання всіх послуг з постачання теплової енергії в зв`язку з відмовою від їх отримання. Зобов`язалась сплатити вартість отриманих послуг за період до 01.07.2021року та просила здійснити з 01.07.2021 року відключення належну їй квартиру від послуг з постачання теплової енергії. 
27.07.202 року ОСОБА_2 спрямувала на адресу відповідача повідомлення про відсутність послуг з постачання теплової енергії з 01.07.2021року (вх.№ 2832). 
Відповідно до довідки з місця проживання та про склад сім`ї № 430 від 29.09.2021, виданої позивачу ОСОБА_1 секретарем комітету органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Припортовий» у квартирі АДРЕСА_2 проживає три особи з 01.08.2021року: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 2012 року народження. 27.06.2021 року в квартирі система централізованого опалення демонтована (радіатор та рушникосушарку). Запис зроблено згідно акту опитування сусідів від 29.09.2020 року № 428. 
Відповідно до акту опитування сусідів від 29.09.2021 року № 428 за адресою АДРЕСА_1 в квартирі 27.06.2021 року система централізованого опалення демонтована (радіатор та рушникосушарку).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи надані сторонами докази, пояснення учасників справ, дійшов висновку, що оскільки квартира АДРЕСА_4 за вказаною адресою не відєднана від мереж централізованого опалення у встановлений Законом порядок, і позивач, як і інші мешканці вказаної квартири є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому зобов`язаний здійснювати щомісячні оплати за їх фактичне надання виконавцем послуг.
При цьому, суд вказав, що відсутність письмово оформленого договору з виконавцем послуг не звільняє позивача, як і інших мешканців квартири, від обов`язку щомісячно оплачувати надані послуги з централізованого опалення, а тому вимога позивача здійснити кінцевий розрахунок фактично наданих послуг з централізованого опалення вказаною вище адресою, в зв`язку з припиненням їх надання 26.07.2021 року є безпідставною, оскільки позивач згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 09.11.2017 р. № 2189-VIII зобов`язаний оплачувати щомісячні платежі за надання послуги з централізованого опалення.
Також суд визнав безпідставною вимогу позивача визнати факт відсутності зобов`язань власника та мешканців кв. АДРЕСА_2 перед постачальниками послуг з централізованого опалення будинку АДРЕСА_3 , починаючи з 26.07.2021 року, оскільки квартира АДРЕСА_2 не від`єднана від мереж централізованого опалення у встановлений Законом порядок, а тому позивач як і всі мешканці вказаної квартири мають зобов`язання перед виконавцем послуги здійснювати оплату за фактичне надання ним житлово-комунальні послуги у вигляді послуги з централізованого опалення, з чим погоджується апеляційний суд.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги»від  09.11.2017 року № 2189-VIII та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, на час виникнення спірних правовідносин були врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
За приписами ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Аналогічне визначення міститься у ст.1 Закону України «Про теплопостачання».
Відповідач, як виконавець послуг по опаленню та гарячому водопостачанню, відповідно до статей 16, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п. 36 Правил користування теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року забезпечує безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.
Частиною 1 ст. 12 Закону України № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Крім того, у частині 5 ст. 13 цього Закону України зазначено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з виконавцем послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Вказані висновки є у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 року.
Як визначено в п. 12 ч. 1 статті 7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Як було встановлено судом першої інстанції, на час виникнення спірних правовідносин, на момент звернення третьої особи у травні та липні 2021 року діяв Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169 (далі – «Порядок № 169»).
Розділом ІІІ Порядку № 169 пере дбачено порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП.
Зокрема, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг (п. 1, 2 Розділу ІІІ Порядку № 169).
Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення . Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії . Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника (п. 3-5 Розділу ІІІ Порядку № 169).
Згідно п. 6 Розділу ІІІ Порядку № 169 комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів . 
Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків(п. 7 Розділу ІІІ Порядку № 169).
Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) – по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу(п. 13 Розділу ІІІ Порядку № 169).
Наказом Міністерства розвитку громад та територій № 233 від 17.09.2021 року були внесені зміни в Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 змінена назва Порядку № 169: «Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води». 
Отже, з вищевикладеного вбачається, що існують певні обмеження прав мешканців багатоквартирних будинків самовільно здійснювати демонтаж від системи центрального опалення, оскільки це може призвести до порушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку.
Згідно з ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З моменту надання послуг по забезпеченню позивача тепловою енергією, в силу ст. 11 ЦК України у нього виникли правовідносини з відповідачем, які полягають у певній поведінці їх суб`єктів, і яка закріплена Державою в законах та інших нормативно-правових актах. 
Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. 
Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 12 березня 2021 року у справі № 487/955/18.
За приписами ст., ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно пункту 6.3.4. ДБН В.2.5- 67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та тепло-надходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньо будинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.
Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.
У постанові Верховного Суду від 8 липня 2020 року в справі № 554/946/18, постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 226/1437/16-ц зроблено висновок, що єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено.
У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1192цс15 зазначено, що «підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. 
Таким чином відповідач в даному випадку виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а позивач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання». Аналогічний правовий висновок зазначено у Постанові Верховного Суду від 12 березня 2021 року у справі №487/955/18.
Доводи скаржника з приводу того, що ними фактично не отримується тепло, оскільки відповідно до акту від 29.09.2020 № 428 в квартирі система централізованого опалення демонтована (радіатор та рушникосушарка) є необґрунтованими, адже  квартира АДРЕСА_2 знаходиться у багатоквартирному будинку та не є конструктивно від`єднаною від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення, які функціонують для усіх квартир будинку. 
Сам будинок АДРЕСА_1 не від`єднаний від мереж централізованого опалення з додержанням вимог Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води від 26 липня 2019 року № 169 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій № 233 від 17.09.2021 року).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що квартира АДРЕСА_2 відокремлена (відключена) від системи централізованого опалення житлового будинку у встановленому законодавством порядку.
Крім того, позивачем не надано доказів того, що він в порядку п. 10 Розділу ІІІ Порядку № 169 звертався з письмовою заявою, в якій повідомляв належні органи про своє рішення щодо відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП а також копії витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП та копії проєкту такого відокремлення (відключення), які подаються разом із вказаною заявою.
Крім того, позивачем на підтвердження факту відокремлення (відключення) від системи централізованого опалення не надано акту про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що складається згідно додатку № 3 Порядку № 169 після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП (згідно п. 13.
Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири позивача свідчить про виконання послуг виконавцем. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у справі № 226/1437/16-ц від 19.08.2019 року, № 487/955/18 від 12.03.2021 року. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.
Тому, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач, незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж централізованого опалення. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.
Доводи скаржника, що заява-повідомлення ОСОБА_2 від 14.05.2021 року (вх. 2653) про те, що 01.07.2021 року буде здійснено демонтаж централізованої системи опалення та повідомлення від 27.07.2021 року про відсутність централізованої системи опалення не є належними та допустимими доказами того, що квартира позивача з 01.07.2021 року є відключеною від мереж централізованого опалення у встановленому Законом порядку.
Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді