УХВАЛА

16 листопада 2022 року 
м. Київ

справа № 640/1845/19
адміністративне провадження № К/990/30365/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Елеваторна Компанія" до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

          Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Елеваторна Компанія" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м.Києві від 14.11.2018 №00014301402, №00014281402, №00014321402, №00014291402, №00014311402, рішення Державної фіскальної служби України про розгляд скарги від 21.01.2019                                        № 2895/6/99-99-11-04-01-25.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2019 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у м. Києві від 14.11.2018 № 00014321402 на суму 189054 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 апеляційну скаргу ТОВ «Українська Елеваторна Компанія» задоволено, апеляційну скаргу ГУ ДФС у м.Києві задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2019 скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ «Українська Елеваторна Компанія» задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у                 м. Києві від 14.11.2018 №00014301402, №00014281402, №00014321402, №00014291402, №00014311402, рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги                   № 2895/6/99-99-11-04-01-25 від 21.01.2019.
          Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 касаційну скаргу ГУ ДПС у місті Києві задоволено частково. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 скасовано. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2019 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2018 № 00014321402 щодо застосування штрафу в розмірі 102,31 грн залишено в силі. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2019 скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.11.2018 №00014301402, №00014281402, №00014321402 в частині застосування штрафу у розмірі 189054,00 грн, №00014291402, №00014311402, визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України про розгляд скарги вих.№2895/6/99-99-11-04-01-25 від 21.01.2019.
          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 апеляційну скаргу Державної податкової служби України задоволено. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про розгляд скарги вих.№2895/6/99-99-11-04-01-25 від 21.01.2019, та в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено.
           03.11.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі № 640/1845/19, в якій просить скасувати оскаржувані рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
          За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
          Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
          За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
          Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
          Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
          У касаційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві  посилається на наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктами 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 та пункту перший частини другої статті 353 КАС України.
          Щодо пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, суд зазначає, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
          Так, скаржник указує на неправильне тлумачення судами попередніх інстанцій норм Податкового кодексу України, а саме: п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 188.1 ст. 188, п.198.5 ст. 198, п. 181.1 ст. 181, п. 189.1 ст. 189, п. 201.1, п.201.10 ст. 201. Також, скаржник зауважує, що судами не враховано, висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 20.08.2020 у справі № 826/5743/14, від 10.04.2020 у справі № 823/1389/16, від 24.03.2020 у справі 3 260/410/19, від 03.03.2020 у справі № 140/2715/18, від 01.06.2018 у справі № 826/10947/13-а, від 12.06.2018 у справі № 802/4132/15-а, від 12.06.2020 у справі № 826/9334/16, від 31.03.2020 у справі № 520/8893/18. 
          Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є наявність та взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
          При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
          Проте зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник фактично самостійно зазначає, що постанови Верховного Суду, про неврахування яких судами попередніх інстанцій він указує у касаційній скарзі, були ухвалені за інших обставин справи, що, у свою чергу, виключає подібність правовідносин та вказує на недоведеність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.
          Щодо посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, то Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
          Проте, усупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на його думку, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду. 
          З огляду на зазначене, Суд визнає необґрунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
          Суд зауважує, що одночасне посилання скаржника на такі підстави касаційного оскарження судового рішення, як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а також відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, є взаємовиключними обставинами.
          Окрім цього, підстава відкриття касаційного провадження, яка визначена підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та на яку посилається відповідач не приймається судом оскільки справа № 640/1845/19 розглянута за правилами загального позовного провадження.
          Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
          Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
          Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
          Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
          З урахуванням викладеного, клопотання про зупинення виконання судового рішення та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішуються.
          Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

          Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі № 640/1845/19 повернути особі, яка її подала.
          Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	В.П. Юрченко