Справа № 155/380/22  Провадження №33/802/471/22 	Головуючий у 1 інстанції:Сметана В. М. 	
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю секретаря Кіт А.Д., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – адвоката Кромського М.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кромського М.В. на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 26 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, 
Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 29 квітня 2022 року о 19 годині 48 хвилин в селі Скобелка, по вулиці Луцькій, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія із застосуванням приладу «DRAGER».
Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній захисник Кромський М.В. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не були свідками проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що процедура огляду на стан сп`яніння проведена з порушенням закону, який регламентує такий порядок. Також зазначає, що роздруківка приладу «Драгер», а також відеозапис є неналежними та недопустимими доказами. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 386770 від 29 квітня 2022 року (а.с.1), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 2.58‰ (а.с.2), відеозаписами з бодікамер працівників поліції, на яких зафіксовано освідування ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» (а.с.9), а також іншими матеріалами справи.
Положення пункту 1.3 ПДР передбачають, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
А приписами п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Вимоги п.2.9 «а» ПДР забороняють водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Процедура проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія  ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Положення частини 3 цієї статті КУпАП регламентують, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
З дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що підставою його зупинки стало повідомлення інших водіїв про те, що автомобіль «Фольсваген-Пасат» під його керуванням їхав по всій дорозі, виляв зліва направо. Після чого ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», на що він погодився, за результатами тестування, проба виявилася позитивною та становила 2.58‰. Перед початком вказаного огляду працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи вживав він лікарські препарати, на що останній заперечив. Під час тривалого спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, перебування в стані алкогольного сп`яніння, а лише після проходження огляду вказав, що алкоголю не вживав, при цьому не наполягав на проходженні такого огляду в медичному закладі. Також під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не вказував про погане самопочуття (а.с.5).
Доводи захисника про те, що при проходженні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, були відсутні свідки, оскільки вказані особи відсутні на відео з бодікамер працівників поліції, є безпідставними та спростовуються показаннями поліцейського ОСОБА_3 ..
Так, будучи допитаним апеляційним судом працівник поліції ОСОБА_3 суду показав, що коли він ніс службу, поступило повідомлення з блокпосту в с. Скобелка про те, що був зупинений автомобіль Фольсваген-Пасат на львівських номерах, водій якого має ознаки алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, після огляду проба була позитивною, у медичний заклад водій їхати відмовився, після чого відносно ОСОБА_1 було складено протокол, при цьому водієві роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Також зазначив, що на відео з бодікамер свідки відсутні, оскільки вони не потрапили на відео.
Також апеляційний суд звертає увагу, що приписами ч.2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
В даній справі поліцейський застосував засоби відеозапису, що підтверджується протоколом та відеозаписом з місця зупинки водія зварила М.І. (а.с.1, 5).
Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо незаконності показників приладу «Драгер», за допомогою якого проведено огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Аналогічні доводи апелянта перевірялись судом першої інстанції, про що й зазначено у мотивувальній частині прийнятого судом першої інстанції рішення.
Як встановлено з наданих Луцьким РУП ГУНП у Волинській області документів, свідоцтво про повірку на газоаналізатор Drager 6810, зав. № ARBL-0490, виробництва Німеччини, має свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/3245, видане 27.05.2021 ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту споживачів», де вказано, що за результатами повірки засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам LCNE 8950:2019, дане свідоцтво чине до 27.05.2022 (а.с.31).
Відповідно сервісної книжки газоаналізатора Drager 6810, серійний номер приладу № ARBL-0490, був поставлений до України 24.06.2011 та пройшов першу державну повірку 18.10.2010. Також, газоаналізатори даної марки зареєстровані в Державному реєстрі вимірювальної техніки за номером У788 (сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2007 від 10.07.2007; сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2013 від 17.07.2013; сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 від 01.09.2014; сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-MI/2-2292-2007 від 10.07.2007;сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-MІ/2-3275-2010 від 18.05.2010; сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-M/2-4241-2013 від 17.07.2013; сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-M/2-4574-2014 від 01.09.2014) та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України (Свідоцтво про Державну реєстрацію № 7261/2007 від 23.11.2007 року, Свідоцтво про Державну реєстрацію № 7261/2007 від 10.01.2010).
Відповідно сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № №UA-MІ/1-96-2014 від 01.09.2014, засвідчено, що газоаналізатор Alcotest, який серійно виробляється фірмою Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідають затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14 (а.с.30).
За інформацією про прилад Drager 6810, що є відкритою та загальнодоступною в мережі Інтернет, засоби вимірювальної техніки Drager Alcotest 6810 постачалися в Україну офіційно через уповноваженого представника з 2007 року по 2014 рік. У вказаний період на зазначені засоби вимірювальної техніки поширювалися вимоги Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 №113/98-ВР (далі - Закон), який втратив чинність 01.01.2016 на підставі Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII та інших нормативно-правових актів і нормативних документів з метрології. Згідно цього Закону ввезення на територію України засобів вимірювальної техніки партіями було можливим, якщо типи цих засобів занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (п.4 ст.11 Закону). У розумінні цього Закону тип засобу вимірювальної техніки це сукупність засобів вимірювальної техніки одного і того ж призначення, які мають один і той же принцип дії, однакову конструкцію та виготовлені за однією і тією ж технічною документацією.
Пунктом 2-1 постанови КМУ від 2 жовтня 2013 року № 753 «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів» установлено, що надання на ринку та/або введення в експлуатацію медичних виробів, які пройшли державну реєстрацію, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України та були введені в обіг до дати обов`язкового застосування технічного регламенту, дозволяється без проходження процедури оцінки відповідності та маркування національним знаком відповідності.
Даний тип засобів вимірювальної техніки був занесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно свідоцтв про державну реєстрацію №7261/2007 від 23.11.2007 та №7261/2007 від 10.01.2010. Назва ВМ: Прилади електродіагностичні Alcotest 7410 Plus com, Alcotest 6510, Alcotest 6810. Виробник: Drager Safety AG & Co. KGaA Germany, Свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.01.2010 року дійсне до 10.02.2015 року.
Між тим, закінчення терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію не впливає на можливість використання алкотестеру Drager 6810, оскільки такий прилад був завезений на територію України, реалізований та введений в експлуатацію протягом дії свідоцтва про державну реєстрацію, вже перебував в експлуатації, відповідає вимогам чинного законодавства та може експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення процедур, зокрема повірки.
Згідно Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, що затверджено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747, міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, установлений 1 раз на рік.
З роздрукованого чеку приладу «Drager Alcoteste 6810», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 27.05.2021, а проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився 29.04.2022, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Drager Alcoteste 6810» (а.с.2).
Доводи сторони захисту щодо незначної різниці в часі, який зазначений на відеозаписі та який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки такі доводи не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того, з відеозапису убачається, що поліцейський повідомив про дату та час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).
Працівник поліції ОСОБА_3 під час допиту різницю в часі пояснив тим, що бодікамера внаслідок тривалого використання розряджається, в результаті чого збиваються налаштування.
Доводи захисника про безпідставність взяття до уваги відеозапису, як доказу вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину є необґрунтованими.
Приписами ч.1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відеозапис, який міститься в матеріалах справи, відображає обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі й проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. З його змісту убачається, що ОСОБА_1 не заперечував результатів його огляду на стан сп`яніння та протягом всього часу спілкування з поліцейськими не висловлював бажання чи наміру пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтвердив і допитаний поліцейський ОСОБА_3 ..
За таких обставин, долучений до матеріалів справи відеозапис обґрунтовано взятий судом до уваги та віднесений до доказів вини ОСОБА_1 , оскільки відтворює фактичні обставини даної справи.
А тому, підстав для визнання даного доказу недопустимим з мотивів, викладених в апеляційній скарзі апеляційний суд не вбачає. 
Також в апеляційній скарзі захисник вказує на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння як на одну з підстав скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі.
Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими твердженнями апелянта з таких підстав.
З матеріалів даної справи убачається, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту через непоодинокі скарги водіїв на його неадекватну їзду на автодорозі. Переглядом відеозапису встановлено, що сам ОСОБА_1 на таке повідомлення про причину зупинки і запитання чи не вживав він алкоголь перед тим, як сісти за кермо, ствердно відповів, що вживав алкоголь (а.с.5). Проведеним оглядом ОСОБА_1 підтверджено його перебування в стані алкогольного сп`яніння – результат тестування позитивний 2,58‰ (а.с.2, 5). Даний результат у 12,9 раз перевищує допустиму норму, яка становить 0,2 ‰. Сівши за кермо транспортного засобу у стані такого алкогольного сп`яніння та здійснюючи рух по автодорозі міжобласного сполучення, ОСОБА_1 піддавав небезпеці не лише своє життя та здоров`я, а й життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
В даному конкретному випадку, апеляційний суд вважає, що відсутність в матеріалах справи акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння жодним чином не спростовує сукупності доказів його вини, а тому не може слугувати єдиною і беззаперечною підставою для скасування правильного та обґрунтованого судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги про необхідність визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом є також необґрунтованими, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.
Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що він складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, а тому відсутні підстави для визнання його недопустимим доказом. 
Посилання захисника на те, що у працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є голослівними, так як з відеозапису повністю можна зробити висновок, що у ОСОБА_1 наявні явні ознаки алкогольного сп`яніння. Таку обставину не заперечував і сам ОСОБА_1 (а.с.5).
А тому поліцейськими підставно проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про перевищення поліцейськими своїх повноважень під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. 
Так, у матеріалах справи відсутні будь-які фактичні про звернення сторони захисту із відповідними заявами до правоохоронних органів.
Не представлено таких даних і під час апеляційного розгляду. 
Таким чином, доводи захисника в апеляційні скарзі про недотримання працівниками поліції порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та не спростовують пояснень самого правопорушника про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вищенаведених доказів його вини, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.
       Також в матеріалах даної справи знаходиться копія вироку Горохівського районного суду Волинської області від 05 липня 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.369 КК України. Зі змісту вказаного судового рішення убачається, що ОСОБА_1 пропонував та надав працівникам поліції неправомірну вигоду в сумі 3645 гривень за знищення складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Під час судового розгляду ОСОБА_1 у присутності свого захисника повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (а.с.35-36).
Таким чином, доводи захисника в апеляційні скарзі про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Кромського М.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 26 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов