УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 537/2528/21
провадження № 51-2419ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_2
суддів                        ОСОБА_3, ОСОБА_4 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2022 року, які постановлені в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021170530000171, за обвинуваченням 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у тому ж місті ( АДРЕСА_1 ), раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Суть питання
За вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. 
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 30 травня 2022 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_1 без змін.
Не погоджуючись із указаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, засуджений  ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою, за наслідками розгляду якої касаційний суд постановив такі рішення:
- ухвалою 17 серпня 2022 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків;
- ухвалою 21 вересня 2022 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу засудженого разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки він не усунув недоліки своєї касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Засуджений повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, просить скасувати рішення попередніх інстанцій.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються. Втім засуджений ОСОБА_1 , до поданої ним касаційної скарги, їх не долучив. 
Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений ОСОБА_1 , порушуючи питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду, обмежившись загальними фразами, не конкретизував, яких саме порушень допустилися суди попередніх інстанцій при розгляді кримінального провадження стосовно нього. Зокрема, засуджений не обґрунтував, у чому саме полягали порушення допущені судами першої і апеляційної інстанцій, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-413, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги, які є фактично аналогічними доводам касаційної скарги.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, з касаційної скарги ОСОБА_1 не можливо зрозуміти, яке саме рішення повинен ухвалити суд касаційної інстанції за наслідок розгляду його касаційної скарги.
Верховний Суд звертає увагу ОСОБА_1 на тому, що вимоги до суду касаційної інстанції, повинні відповідати змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційнускаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_2                             ОСОБА_3                                   ОСОБА_4