Справа № 944/1217/20                                Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 22-ц/811/2069/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
       секретарка: Колич Х.Б.,

за участі в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Кондратьєвої Н.А. від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и л а : 

       рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2021 року позов задоволено. Розірвано договір довічного утримання від 06 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І., зареєстрований в реєстрі за №361. 
Повернуто ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44.1 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м. 
Скасовано заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. 06.06.2019 року за №362-14. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн 60 коп.
       Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. 
Вважає рішення необґрунтованим та незаконним, так як суд першої інстанції неправильно та неповно дослідив докази та з`ясував обставини справи, неправильно та неповно встановив обставини, що мають значення для справи, та допустив численні порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що Відповідач не виконував п. п. 1 п.10 Договору довічного утримання і Відповідачем не доведено факту надання матеріального забезпечення Позивачу у розмірі, що передбачений п. 9 Договору. Суд першої інстанції належним чином Договір не дослідив і не врахував, що у п.9 Договору лише зазначено, що грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується ОСОБА_5 , складає 500 гривень 00 копійок на місяць і Договором не передбачено спосіб його сплати (готівкою під розписку, грошовим переказом, безготівковий переказ) та регулярність сплати матеріального забезпечення Позивачу. У Договорі хоча відсутні будь-які згадки про спосіб надання матеріального забезпечення Позивачу, регулярність його надання, проте Відповідачем щомісячно починаючи з червня 2019 року по травень 2020 року надавалося матеріальне забезпечення Відповідачем готівкою без розписки і підтверджується показами свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , поясненням Позивача, а починаючи з травня 2020 року матеріальне забезпечення надається шляхом грошового переказу на ім`я Позивача і підтверджується фіскальними та службовими чеками з ПАТ «УКРПОШТА» про переказ матеріального забезпечення Позивачу. Право отримувати чи не отримувати ці кошти залишається за Позивачем і це не може свідчити про ухилення набувачем від виконання умов Договору. Із довідки УКРПОШТИ №02-27-75 від 21.04.2021 року видно, що Позивач матеріальне забезпечення у сумі 500,00 грн від 09.02.2021 року отримав 10.03.2021 року, матеріальне забезпечення у сумі 500,00 грн від 09.03.2021 року отримав 10.03.2021 року проте суд першої інстанції помилково не взяв це до уваги і прийшов до помилково висновку, що вище зазначені кошти були повернуті Відповідачу, оскільки із службового чеку від 21.04.2021 року неможливо встановити хто здійснював грошовий переказ, на чиє ПІБ воно було здійснено та неможливо встановити призначення платежу, а тому цей доказ суд першої інстанції не мав брати до уваги як належний доказ. Окрім того, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що Відповідач не виконував п.п. 1 п.10 Договору, зокрема щодо забезпечення Відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та ліками і продуктами харчування. У судовому засіданні Позивач, свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили, що в період перебування Позивача у медичному закладі саме Відповідач здійснювала догляд за Позивачем і оплачувала за продукти харчування. У суді першої інстанції Позивач під час надання пояснень зазначила, що Відповідач матеріальне забезпечення надає, але вона його не отримує, неодноразово зазначила, що її Відповідач до лютого 2020 року утримував, а після подачі позовної заяви перестав утримувати і вона хоче розірвати Договір, хоча Позивач з Відповідачем проживає в одній квартирі до сьогодні. Належних доказів на підтвердження порушення Відповідачем умов договору довічного утримання в частині несвоєчасної оплати житлово-комунальних послуг чи щомісячного грошового утримання Позивач суду не надала, а також суду ненадані докази звернення Позивача до Відповідача або інших установ, які здійснюють соціальний захист населення про невиконання умов Договору та вимогою його виконувати. Посилання суду першої інстанції на сплату Позивачем комунальних послуг за січень 2020 року, що підтверджується дублікатами квитанцій AT КБ «ПРИВАТБАНК були сплачені Відповідачем з карткового рахунку Відповідача і в цих квитанціях зазначено ідентифікаційний код Відповідача, що вказує на особу платника. Суд першої інстанції досліджуючи фіскальні чеки на купівлю продуктів харчування надані Відповідачем прийшов до висновку, що виходячи з кількості продуктів, які були в чеку вони не були призначені для Позивача, проте Позивач не надала інших фіскальних чеків, які б підтвердили, що нею самостійно здійснювалося купівля продуктів харчування чи інших благ для свого утримання. 
В судове засідання приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що такий повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представника на підтримання апеляційної скарги, позивачки та її представника – в заперечення скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних пояснень учасників справи у суді апеляційної інстанції – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч.1-3 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.76, ч.2 ст.78, ст.89, п.1 ч.2 ст.141, ст.ст.263-265 ЦПК України, ч.1 ст.626, ч.2 ст.651, ст.ст.744, 749, п.1 ч.1 ст.755, ч.1 ст.756 ЦК України та задовольняючи позов, виходив з того, що 06.06.2019 року ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_1 (набувач) уклали договір довічного утримання (догляду), який посвідчено приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. та зареєстровано в реєстрі за №362-14. Відповідно до вказаного договору відчужувач передала у власність набувачеві, а набувач прийняла від відчужувача у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором та надання права довічного безкоштовного проживання у квартирі. За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення сплачується відчужувачу набувачем складає 500 грн на місяць. Набувач зобов`язана надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, усі види догляду (опікування), а також довічне безкоштовне проживання у відчужуваній квартирі. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувану, включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, тощо. До обов`язків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувана, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Набувач зобов`язана у разі смерті відчужувача поховати її. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №169504968 від 06.06.2019 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №169510336 від 06.06.2019 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору довічного утримання (догляду) №361, виданий 06.06.2019 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. накладена заборона на нерухоме майно. Вказана квартира відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 13.05.2019 року. Згідно із будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в квартирі АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 . Відповідно до чеків Аптечного пункту №4 аптеки №1 ФОП ОСОБА_12 від 26.02.2020 року та 27.02.2020 року, позивачем придбано ліки на загальну суму 1508,84 грн. Відповідно до довідки №10 від 20.05.2020 року, виданої ОСББ «Мазепи 3, 5», станом на 01.05.2020 року заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня. ОСОБА_3 протягом січня 2020 року оплачувались надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк». ОСОБА_1 протягом лютого 2020 - квітня 2021 року оплачувались надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем придбано будівельні матеріали на загальну суму 19197,60 грн, що підтверджується копіями товарних чеків. Протягом травня 2020 року – січня 2021 року ОСОБА_1 щомісячно здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_3 за загальну суму 10000 грн, що підтверджується копією фіскальних та службових чеків ЛД ПАТ «УКРПОШТА». Копіями фіскальних чеків підтверджується факт придбання відповідачем продуктів харчування, продовольчих товарів та лікарських засобів. Відповідачем у грудні 2019 – січні 2020 придбано сантехніку на загальну суму 3422 грн. Відповідно до відповіді на адвокатський запит ТОВ «Львівенергозбут» №910-3093 від 27.09.2020 року, заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) відсутня. Відповідно до відповіді Центру поштового зв`язку Новояворівськ Львівської дирекції АТ «Укрпошта» №02-27-75 від 21.04.2021 року, електронні перекази, здійсненні від ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , зокрема: переказ на суму 500 грн від 09.11.2020 року повернуто на зворотню адресу за терміном зберігання 09.12.2020 року, переказ на суму 500 грн від 11.12.2020 року повернуто на зворотню адресу 21.01.2021 року, переказ на суму 500 грн від 09.02.2021 року виплачено 10.03.2021 року, переказ на суму 500 грн від 09.03.2021 року виплачено 10.03.2021 року. Відповідно до копії службового чеку ПАТ «Укрпошта», 21.04.2021 року ОСОБА_3 було повернуто ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1000 грн. Надаючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, наведеними сторонами доводи по суті предмету позову, суд, з урахуванням правової природи укладеного договору та істотних умов договору, які узгоджені сторонами при його підписанні, вважає доведеним обставини, що після укладання договору довічного утримання відповідач лише частково виконувала взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання. Покази свідків не спростовують доводів позивачки щодо ненадання їй грошової допомоги, оскільки письмових доказів на заперечення цих доводів відповідачкою не надано. Суд критично оцінив доводи відповідачки про належне надання щомісячної грошової допомоги позивачці, оскільки нею надано фіскальні та службові чеки ЛД ПАТ «УКРПОШТА» які підтверджують те, що здійснення переказу грошових коштів позивачці було здійснено лише після звернення до суду із вказаним позовом. При встановленні факту неналежного виконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання, суд врахував відсутність допустимих доказів, які мали підтвердити факт належного виконання зобов`язань по договору з боку відповідача, а саме: належних платіжних документів, які мали свідчити про здійснення переказів на рахунок позивача щомісячного грошового утримання, в розмірі, визначеному п. 9 Договору. Окрім цього, суд встановив невиконання п.п. 1 п. 10 Договору, зокрема щодо забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами, лікарськими засобами, оскільки саме позивачем долучено до матеріалів справи копії чеків Аптечного пункту на придбання ліків, доказів забезпечення позивача одягом, медикаментами та лікарськими засобами сторона відповідача не надала. З наданих відповідачем копій фіскальних чеків на придбання продуктів харчування неможливо встановити, що ці продукти харчування та засоби побуту придбавалися саме для позивача, оскільки асортимент цих товарів та їх кількість свідчить про те, що вони придбавалися не для однієї людини, враховуючи спільне проживання сім`ї відповідача із позивачем. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, які регулюють спірні правовідносини, наявні в матеріалах справи докази в підтвердження позовних вимог, враховуючи відсутність належних доказів щодо спростування відповідачем доводів позивача, що відповідачем не виконувались всі умови договору довічного утримання, беручи до уваги умови договору довічного утримання, серед яких є забезпечення необхідними медикаментами, лікарськими засобами та оплата матеріального забезпечення, однак відповідачем не доведено, що вона належним чином та в повному обсязі виконує умови договору, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає.
2.03.2020 року представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Зозуля А.В. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І., в якому просив:
- розірвати договір довічного утримання від 06 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І., зареєстрований в реєстрі за №361;
- визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44.1 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м.;
- скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. 06.06.2019 року за №362-14.
Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 06 червня 2019 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І., зареєстровано в реєстрі за № 361.Відповідно до цього договору ОСОБА_3 (відчужувач) передала у власність ОСОБА_1 (набувачеві) у власність квартиру АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира складається з двох житлових кімнат та кухні, загальна площа складає - 44,1 кв.м., житлова площа - 29,9 кв.м., вартість відчужуваної квартири становила 268 552 грн. Відповідно до пункту 10 договору, набувач ОСОБА_1 зобов`язувалася надавати відчужувану ОСОБА_3 довічно матеріальне забезпечення в сумі 500 грн щомісячно, усі види догляду (опікування), а також довічне безкоштовне проживання у відчужуваній квартирі. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувану, включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами;надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо);оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; надання будь-якої іншої допомоги;вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, тощо.До обов`язків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувана, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Набувач зобов`язана у разі смерті відчужувача поховати її. Відповідно до пункту 14 договору, на квартиру, яка є предметом даного договору, накладається заборона відчуження. Ще перед укладенням договору відповідач стала проживати в спірній квартирі разом з позивачем, однак з моменту укладення договору по даний час відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, зокрема не сплачує ОСОБА_3 матеріальне забезпечення в сумі 500 гривень щомісячно, не забезпечує її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами. Зокрема під час загострення хвороби, позивач 26 лютого 2020 року була змушена за свій рахунок придбати ліки на суму 1331,84 грн, 27 лютого 2020 року - придбала ліки на суму 177,00 грн. Оскільки протягом дії договору, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про його розірвання.
Як вбачається з матеріалів справи,  06.06.2019 року ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_1 (набувач) уклали договір довічного утримання (догляду), який посвідчено приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. та зареєстровано в реєстрі за №362-14. 
Відповідно до вказаного договору відчужувач передала у власність набувачеві, а набувач прийняла від відчужувача у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором та надання права довічного безкоштовного проживання у квартирі. 
За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення сплачується відчужувачу набувачем складає 500 грн на місяць. Набувач зобов`язана надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, усі види догляду (опікування), а також довічне безкоштовне проживання у відчужуваній квартирі. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувану, включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, тощо. До обов`язків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувана, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Набувач зобов`язана у разі смерті відчужувача поховати її.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №169504968 від 06.06.2019 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №169510336 від 06.06.2019 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору довічного утримання (догляду) №361, виданий 06.06.2019 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. накладена заборона на нерухоме майно.
Вказана квартира відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 13.05.2019 року.
Згідно із будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в квартирі АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .
Відповідно до чеків Аптечного пункту №4 аптеки №1 ФОП ОСОБА_12 від 26.02.2020 року та 27.02.2020 року, позивачем придбано ліки на загальну суму 1508,84 грн.
Відповідно до довідки №10 від 20.05.2020 року, виданої ОСББ «Мазепи 3, 5», станом на 1.05.2020 року заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня.
ОСОБА_3 протягом січня 2020 року оплачувались надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк».
ОСОБА_1 протягом лютого 2020 - квітня 2021 року оплачувались надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідачем придбано будівельні матеріали на загальну суму 19197,60 грн, що підтверджується копіями товарних чеків.
Протягом травня 2020 року – січня 2021 року ОСОБА_1 щомісячно здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_3 за загальну суму 10000 грн, що підтверджується копією фіскальних та службових чеків ЛД ПАТ «УКРПОШТА».
Копіями фіскальних чеків підтверджується факт придбання відповідачем продуктів харчування, продовольчих товарів та лікарських засобів.
Відповідачем у грудні 2019 – січні 2020 придбано сантехніку на загальну суму 3422 грн.
Відповідно до відповіді на адвокатський запит ТОВ «Львівенергозбут» №910-3093 від 27.09.2020 року, заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) відсутня.
Відповідно до відповіді Центру поштового зв`язку Новояворівськ Львівської дирекції АТ «Укрпошта» №02-27-75 від 21.04.2021 року, електронні перекази, здійсненні від ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , зокрема: переказ на суму 500 грн від 09.11.2020 року повернуто на зворотню адресу за терміном зберігання 09.12.2020 року, переказ на суму 500 грн від 11.12.2020 року повернуто на зворотню адресу 21.01.2021 року, переказ на суму 500 грн від 09.02.2021 року виплачено 10.03.2021 року, переказ на суму 500 грн від 09.03.2021 року виплачено 10.03.2021 року.
Відповідно до копії службового чеку ПАТ «Укрпошта», 21.04.2021 року ОСОБА_3 було повернуто ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1000 грн.
За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України)
Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).
Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 серпня 2021 року у справі №645/3284/19.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що після укладання договору довічного утримання відповідачка лише частково виконувала взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання. При цьому колегія суддів не вважає, що вина у цьому виключно відповідачки, однак наявність у цьому вини і позивачки не може бути підставою для відмови в позові, про що вказано і у правовій позиції суду касаційної інстанції, про яку йшлося вище.
Дійсно рядом пояснень свідків стверджено про надання певного утримання відповідачкою позивачці, однак як ствердили обидві сторони у суді апеляційної інстанції з травня 2020 року між сторонами фактично виникли конфліктні відносини. Неодноразово протягом трьох років кожна із сторін викликала до місця їх спільного проживання працівників поліції посилаючись на неправомірні дії протилежної сторони. Також, як ствердили обидві сторони з червня 2022 року відповідачка зі своєю сім`єю у спірному житлі не проживає, оскільки позивачка їх фактично вигнала з такого.
Також, судом першої інстанції правильно не взято до уваги доводи відповідачки про належне надання щомісячної грошової допомоги позивачці, оскільки нею надано фіскальні та службові чеки ЛД ПАТ «УКРПОШТА», які підтверджують те, що здійснення переказу грошових коштів позивачці було здійснено лише після звернення до суду із вказаним позовом.
Окрім наведеного, судом першої інстанції правильно встановлено, неналежне (неповне) виконання п.п. 1 п. 10 Договору, зокрема щодо забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами, лікарськими засобами, оскільки саме позивачем долучено до матеріалів справи копії чеків Аптечного пункту на придбання ліків, доказів забезпечення позивача одягом, медикаментами та лікарськими засобами сторона відповідача не надала. З наданих відповідачем копій фіскальних чеків на придбання продуктів харчування неможливо встановити, що ці продукти харчування та засоби побуту придбавалися саме для позивача, оскільки асортимент цих товарів та їх кількість свідчить про те, що вони придбавалися не для однієї людини, враховуючи спільне проживання сім`ї відповідача із позивачем. Аналогічно не свідчать про виключно належне утримання відповідачкою позивачки і сплата комунальних послуг за місцем їх спільного проживання, оскільки у такому помешканні проживала і сім`я відповідачки.
Також, зважаючи на тривалу (більше 2 років) конфліктність відносин сторін; те, що сторони на даний час спільно не проживають; докази які свідчать про часткове виконання умов договору відповідачкою; те, що позивачка заперечує отримання будь-якої допомоги від відповідачки, а також вказує на повернення їй грошових коштів, які відповідачка розпочала їй надсилати після подання нею позову до суду, – колегія суддів вважає, що відповідачкою не спростовано доводів позивачки щодо неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору довічного утримання.
При цьому при конфліктності відносин сторін договору, а на даний час і окремому проживанні сторін та не допуску до спірного житла відповідачки позивачкою, – колегія суддів вважає, що виконання умов договору довічного утримання, зокрема, в частині догляду слід вважати є неможливим.
Тому, суд першої інстанції правильно врахувавпри встановленні факту неналежного виконання відповідачкою обов`язків за договором довічного утримання, відсутність належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б мали підтвердити факт належного виконання зобов`язань по договору з боку відповідачки, отже доводи позову слід вважати обґрунтованими.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                  Н.П. Крайник

                                 М.М. Шандра