Номер провадження: 33/813/1184/22
Номер справи місцевого суду: 501/2143/22
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А. Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий – суддя Кострицький В.В.
за участю: секретаря судового засідання – Пінькової К.Ю.,
особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського Одеської області від 23.08.2022 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Російської Федерації, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.08.2022 року ОСОБА_1 , визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП і за його вчинення їй накладено адміністративне стягнення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наслідок чого, останній, перебуваючи за адресою м. Чорноморськ, вул. Данченка біля магазину «Єва» 30.07.2022 о 20:48 годині залишився без нагляду та поїхав на велосипеді в невідомому напрямку і був знайдений 30.07.2022 року о 21:10 годині на вулиці Паркова, 2а, біля магазину «АТБ».
Таким чином, згідно постанови міського суду ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП не виконувала батьківських обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дітини, за що передбачена відповідальність.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову Іллічівського міського Одеської області від 23.08.2022 року , якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП і накладено адміністративне стягнення скасувати.
Так, у поданій апеляційній скарзі апелянт посилалася на те, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у її відсутності, оскільки будь-яких достовірних даних щодо своєчасного сповіщення про час та місце судового розгляду справи, матеріали даного провадження не містять.Тому вважає, що у зв`язку з цим вона не могла скористатись правами, передбаченими вищевказаною статтею.
Також вказувала і на те, що в оскаржуваній постанові суду не визначено, які саме дії з її боку є неправомірними та вказують на ухилення від виконання батьківських обов`язків, що передбачені законодавством.
Звертала увагу і на те, що її син ОСОБА_2 є малолітніми. При цьому адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків та осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таким чином, потерпілими особами за вказаною нормою законодавець визначає саме неповнолітніх дітей. Тому враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки у справі відсутні докази доведеності її винуватості у скоєнні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, однак остання подала заяву, в якій просила подану нею апеляційну скаргу, яку вона підтримує в повному обсязі, розглянути без її участі, хоча була належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду.
Згідно ст.294 КУпАП, її неявка не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень ст.ст. 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні правопорушення яке ставиться їй в вину, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №108803 від 03.08.2022 року слідує, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина – ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого, перебуваючи за адресою: м. Чорновморськ, вул. Данченка біля магазину «Єва» 30.07.2022 о 20:48 годині залишився без нагляду та поїхав на велосипеді в невідомому напрямку і був знайдений 30.07.2022 року о 21:10 годині на вулиці Паркова, 2а, біля магазину «АТБ».
Так, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які саме неправомірні дії ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків та в чому такі дії виражалися.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, крім її визнання провини в матеріалах справи немає. 
Доводи апелянтки стосовно не повідомлення її про час судового розгляду не відповідають матеріалам справи, так як в матеріалах (а.с.5) наявна заява ОСОБА_1 до судді про розгляд справи без її присутності. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала про те, що перебуваючи в біля магазину виявила, що її син катаючись на велосипелі біля батьків під час прогулянки містом зник, через 5 хвилин ОСОБА_1 зателефонував знайомий та повідомив, що син разом з ним біля магазину «АТБ», ще через 5 хвилин ОСОБА_1 разом з чоловіком підійшла до вищевказаного магазину, де зустріла сина, знайомого та співробітників поліції, працівники правоохоронних органів сфотографували мене з сином, сказали чоловіку зателефонувати до поліцій та повідомити, що дитина знайшлась, після чого поїхали в невідомому напрямку. 03.08.2022року поліцейська зателефонувала чоловіку та повідомила, що мені необхідно з`явитись до відділення поліції, де в свою чергу склали вказаний протокол про адміністративне правопорушення, запевнивши ОСОБА_1 , тобто через чотири дні після самої ситуації. 
Як вбачається з матеріалів справи син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент складення протоколу є малолітньою особою, а за змістом ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність настає за невиконання батьками обов`язків щодо виховання саме неповнолітніх дітей.
Разом з цим, як вбачається із наданих матеріалів провадження, судом першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання її неповнолітнього сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який катаючись на велосипелі біля батьків під час прогулянки містом зник, через 5 хвилин ОСОБА_1 зателефонував знайомий та повідомив, що син разом з ним біля магазину «АТБ», ще через 5 хвилин ОСОБА_1 разом з чоловіком підійшла до вищевказаного магазину, де зустріла сина, 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є малолітнім, тобто не досяг чотирнадцятирічного віку.
Відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання ними обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Тобто згідно ст. 184 КУпАП потерпілими особами за вказаною нормою закону визначено саме неповнолітніх дітей.
Таким чином, враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що висновок судді районного суду про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 КУпАП не відповідає фактичним обставинам наданої справи, оскільки доказів, які б підтверджували неповнолітній статус дитини відповідно чинного законодавства матеріали провадження взагалі не містять.
Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Визнання провини ОСОБА_1 не свідчить для суду про її винуватисть у вчинені правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 23 серпня 2022 року- скасувати, а провадження у справі на підставі ст.247 п.1 КУпАП–закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Керуючись ч.2 ст.62 Конституції України, ст.ст.245, 247, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 . - задовольнити.
Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 23 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 184 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 27.10.2022 року.

Суддя Одеського
апеляційного суду В.В. Кострицький