Постанова
 
Іменем України
 
22 вересня 2022 року 
м. Київ

справа № 761/40206/20
провадження № 61-15191св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 , 
відповідачі: Київська міська рада, Київська міська державна адміністрація, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 
третя особа - ОСОБА_2 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року у складі судді Пономаренко Н. В. та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Пікуль А. А.,  Іванової І. В., Невідомої Т. О.,
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Печерської районної в м. Києві державної адміністраціі, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. 
Позов мотивований тим, що з 02 серпня 1993 року до 10 листопада 1995 року позивач перебувала у трудових відносинах з Державним комунальним підприємством по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Ватутінського району м. Києва «Житлоремфонд» (далі - ДКП «Житлоремфонд») на посаді двірника-наглядача будинку у ЖЕК № 1311.
З 13 листопада 1995 року до 01 квітня 2009 року по переводу з ДКП «Житлоремфонд» позивач перебувала у трудових відносинах з Державним комунальним підприємством по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Печерського району м. Києва.
З 01 квітня 2009 року до 16 грудня 2015 року позивач по переводу перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (далі - КП «Печерськжитло») прибиральницею.
З 12 березня 2009 року позивачу встановлена третя група інвалідності. 
21 липня 2009 року позивач вийшла на пенсію.
Календарна вислуга на момент звільненням позивача за період роботи у Державному комунальному підприємстві по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Ватутінського району м. Києва «Житлоремфонд» та КП «Печерськжитло» склала 22 роки.
З 28 січня 1988 року позивач у складі сім`ї з чотирьох осіб, які потерпілі у зв`язку з аварією на ЧАЕС, перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов. 
З 01 листопада 1994 року рішенням Деснянської районної ради в м. Києві позивача зараховано до контрольного списку працівників, які потребують отримання службового житла. Однак на даний час службове житло ОСОБА_1 не надано, що є порушенням її прав та інтересів.
Київською міською радою порушени вимоги статей 11, 202, 207, 626, 629 ЦК України, 21, 23, 24 КЗпП України, 31, 39, 118 ЖК УРСР, пунктів 2, 11, 12,14, 15, 25 Положення «Про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в УРСР», затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, пункту 9 Постанови виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 30 квітня 1991 року № 234, оскільки під час перебування позивача у трудових правовідносинах з Державним комунальним підприємством Ватутінського та Печерського району м. Києва, Київська міська рада в особі Київської міської державної адміністрації не виконала своїх зобов`язань згідно із затвердженим списком на отримання службового житла по забезпеченню позивача приміщенням, а саме, не надала їй житлове приміщення для проживання та не орендувала для неї житло.
Після звільнення позивача з КП «Печерськжитло», також не виконано зобов`язання по забезпеченню її житлом для постійного проживання або виплати грошової компенсації за належне їй жиле приміщення.
Суб`єкт владних повноважень в особі Київської міської державної адміністрації, Печерської районної державної адміністрації в м. Києві у відповідях на її звернення, посилаючись на велику чергу на службові приміщення і обмежене фінансування, намагається ухилитись від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення житлом позивача та членів її сім`ї.
За відсутності підстав, передбачених законом, без відповідного рішення Київської міської ради щодо розпорядження майном територіальної громади міста Києва, яким є службове житло, посадові особи Печерської районної державної адміністрації розпорядилися про непередбачену законом передачу майна - квартир певним громадянам, зменшили об`єм службового житла, що є необхідним для забезпечення роботи житлово-комунального господарства Печерського району м. Києва шляхом надання його працівникам передбаченої законодавством  категорії, оскільки потреба у використанні службового житла відпала. 
Київська міська рада у особі Київської міської державної адміністрації та Печерської районної державної адміністрації, не забезпечивши позивача житлом під час виконання нею трудових обов`язків та не надавши їй житла для постійного проживання або належної грошової компенсації після набуття двадцятирічного стажу двірника, порушила її законні права, спричинило їй матеріальні збитки та позбавила позивача та її сім`ю права на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Позивач просила:
визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Печерської районної державної адміністрації у м. Києві, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо невиконання зобов`язання по забезпеченню житлом ОСОБА_1 ,
зобов`язати Київську міську раду в особі Київської міської державної адміністрації негайно надати житлове приміщення для проживання ОСОБА_1 згідно норм, встановлених законодавством України, 
зобов`язати Київську міську раду, Київську міську державну адміністрацію, Печерську районну державну адміністрацію у м. Києві, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виконати рішення за цим позовом негайно.
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року,  в задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, у відповідності до вимог статей 77, 78 ЦПК України, що вона має переважне право на отримання житла перед іншими громадянами з таким самим статусом та які перебувають у черзі на отримання житла і які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, або, що надійшла її черга на отримання житла у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач має право на позачергове отримання житла у відповідності до вимог пункту 10 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в порядку черги і після того, як будуть забезпечені житлом інші особи, які перебувають у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла перед нею, що узгоджується положенням статті  43 ЖК УРСР. Суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не доведено порушень її житлових прав, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебуває у списку осіб, що перебувають на першочерговій черзі по отриманню житла. Будь-яких належних та допустимих доказів порушення порядку взяття громадян на квартирний облік, зняття з обліку і надання громадянам жилих приміщень з порушенням визначеної черговості позивачем надано не було.
Враховуючи, що службові жилі приміщення надаються відповідним працівникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні, а позивач на час звернення до суду не займає посаду, яка передбачає надання службового житла, суд першої інстанції зробив висновок, що правові підстави для надання ОСОБА_1 житлового приміщення, що має статус службового житла, відсутні. Надані позивачем копії відповідних розпоряджень Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про виключення з числа службових квартир та надання їх іншим особам, а також надані копії медичних документів щодо стану здоров`я позивача  не спростовують вищевказаних висновків суду.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У грудні  2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та  постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень, у порушення статей 89, 263, 265 ЦПК України, належним чином не досліджено та не оцінено доказів, на які посилається позивач у зверненнях до суду з метою підтвердження викладених обставин, щодо порушення її житлових прав при виключенні житлових приміщень з числа службових та? надання їх особам, що не перебували на квартирному обліку та не були службовими особами підприємства та не застосовано норми закону, що підлягають застосуванню, які регулюють правовідносини щодо порядку виключення житлових приміщень з числа службових квартир та надання їх посадовим особам підприємства, що потребують поліпшення житлового становища у зв`язку із виконання ними посадових обов`язків, при явній необхідності забезпечити роботу житлово-комунального господарства Печорського району міста Києва. Судами першої та апеляційної інстанцій на підтвердження факту порушення порядку виключення жилих приміщень з числа службових, тобто при наявності потреби у службовому житлі посадових осіб підприємства та надання їх особам, що не перебували взагалі на квартирному обліку не досліджено докази, а саме, розпорядження Печерської районної у м.  Києві державної адміністрації, на які посилалася позивач як на підтвердження обставин щодо незаконності передачі житлових приміщень особа, що не перебувають на квартирному обліку та порушення порядку виключення житлових квартир з числа службових при наявності потреби у службовому житлі для посадових осіб підприємства. Суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень порушили вимоги статті 265 ЦПК України щодо зазначення у мотивувальній частині рішення норм закону, на які посилалась позивач у своїх зверненнях до суду та не зазначили мотиви їх не застосування. Судами не застосовано норми, що регулюють правовідносини щодо порядку виключення житлових приміщень з числа службових квартир та надання їх посадовим особам підприємства, що потребують поліпшення житлового стану у зв`язку із виконання ними посадових обов`язків. У практиці Верховного Суду відсутній висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.
Позиція інших учасників справи
У жовтні 2021 року Київська міська державна адміністрація подала відзив на касаційну скаргу за підписом представника Солдатченко Л. М. , у якому просить    відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги в повному обсязі, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 залишити без змін.
Відзив мотивований тим, що відповідно до автоматизованого банку даних «Квартоблік» ОСОБА_1  з чоловіком та дітьми перебувають на квартирному обліку в Печерській районній в місті Києві державній адміністрації по обліковій справі № 9278 з 28 січня 1988 року в позачергових списках за категорією «потерпілі ЧАЕС 1 категорії». Станом на 28 жовтня 2021 року номер черги ОСОБА_1  із сім`єю за списками: загальна черга (район/місто) - 346 / 8736; позачерговий (район/місто) - 129 / 4247; за категорією обліку «потерпілі ЧАЕС 1 категорії» (район/місто) - 23 / 1120. Особи, включені до списку черговиків, користуються однаковими правами, надання будь-яких переваг в залежності від підстав включення до нього та інших обставин законодавством не передбачено. Надавши позивачу житлову площу позачергово, будуть порушені вимоги статті 43 Житлового Кодексу Української РСР, а також права інших громадян, які зараховані на квартирний облік раніше по цій же пільговій категорії - «потерпілі ЧАЕС 1 категорії». Тому, для надання житла позивачеві в обхід інтересів інших громадян, які зараховані на квартирний облік раніше, ніж вони та користуються пільгою на позачергове отримання житла, немає правових підстав, оскільки це призведе до порушення прав інших громадян. А відтак, житлову площу позивач повинен отримувати згідно своєї черги. Щодо отримання службового житла права позивача не порушувалися Київською міською державною адміністрацією.
У жовтні 2020 року Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав відзив на касаційну скаргу за підписом представника Солдатченко Л. М. , у якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги в повному обсязі, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 залишити без змін.
Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що надання житла позивачеві в обхід інтересів інших громадян, які зараховані на квартирний облік раніше, ніж вони та користуються пільгою на позачергове отримання житла, немає ніяких правових підстав, оскільки це призведе до порушення прав інших громадян. А відтак, житлову площу позивач повинен отримувати згідно своєї черги. Щодо отримання службового житла права позивача не порушувалися Департаментом будівництва та житлового забезпечення.
У жовтні 2020 року Київська міська рада подала відзив на касаційну скаргу за підписом представника Солдатченко Л. М. , у якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги в повному обсязі, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 залишити без змін.
Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що надання житла позивачеві в обхід інтересів інших громадян, які зараховані на квартирний облік раніше, ніж вони та користуються пільгою на позачергове отримання житла, немає ніяких правових підстав, оскільки це призведе до порушення прав інших громадян. А відтак, житлову площу позивач повинен отримувати згідно своєї черги. у відповідності до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належить, зокрема, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Згідно із частиною 1 статті 10-1 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві. Київська міська рада не повинна відповідати за даною скаргою. Отже, вимоги касаційної скарги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах житлового законодавства.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року вказану касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано справу з суду першої інстанції.
У листопаді 2021 року матеріали цивільної справи № 761/40206/20 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2022 року відзив на касаційну скаргу, поданий Печерською районною в місті Києві державною адміністраціє,  повернуто без розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року зазначено, що наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у справі.
Фактичні обставини
Суди встановили, що ОСОБА_1 із сім`єю у складі 4 осіб перебуває на квартирному обліку в Печерській районній в м. Києві державній адміністрації по обліковій справі № 9278 з 28 січня 1988 року в позачергових списках за категорією «потерпілі ЧАЕС 1 категорії».
Згідно довідки від 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в наступних чергах: загальна черга (район/місто) - 346/8959; позачергова (район/місто) - 131/4453; за категорією обліку «потерпілі ЧАЕС 1 категорії» (район/місто) -22/1172.
Позивач на час звернення до суду не займає посаду, яка передбачає надання службового житла.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
Згідно з статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Частиною першою статті 9 ЖК УРСР встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Частинами першою, третьою, четвертою статті 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень).
Частиною першою статті 46 ЖК Української РСР передбачено строк для надання поза чергою жилого приміщення виключно для таких категорій громадян: по-перше, інвалідам Великої Вітчизняної Війни і прирівняних до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення; по-друге, інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року.
Частиною другою статті 46 ЖК Української РСР визначено, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.
Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470 (далі - Правила).
Відповідно до підпункту 1 пункту 39  Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.
Підпунктом 2 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Суди встановили, що   ОСОБА_1 із сім`єю у складі 4 осіб перебуває на квартирному обліку в Печерській районній в м. Києві державній адміністрації по обліковій справі № 9278 з 28 січня 1988 року в позачергових списках за категорією «потерпілі ЧАЕС 1 категорії».
Згідно довідки від 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в наступних чергах: загальна черга (район/місто) - 346/8959; позачергова (район/місто) - 131/4453; за категорією обліку «потерпілі ЧАЕС 1 категорії» (район/місто) -22/1172.
При цьому, наявність у позивача переважного права на отримання житла поза межами вказаних списків перед іншими громадянами, які мають такий же статус та користуються тими ж пільгами на позачергове одержання житла не вбачається.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.
На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач має переважне право на отримання житла перед іншими громадянами з таким самим статусом, які користуються правом позачергового пільгового одержання жилих приміщень. 
Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що надійшла її пільгова черга на отримання житла у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак її житлом не забезпечили, суди прийняли вірне рішення про відмову у задоволенні позову.
Посилання позивача на те, що вона має право на отримання службового житла, є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, позивач на час звернення до суду не займає посаду, яка передбачає надання службового житла.
Доводи касаційної скарги стосовно того, що суди належним чином не дослідили та не надали оцінки доказам, а саме, розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про виключення з числа службових квартир є безпідставними. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що указані розпорядження самі по собі не можуть бути доказом порушення прав позивача на отримання житлового приміщення, стосуються осіб, які (відповідно до змісту розпоряджень) тривалий час (понад двадцять років) працювали у житловій системі. У матеріалах справи відсутні докази щодо визнання указаних розпоряджень незаконними/неправомірними у встановленому законом порядку.
Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанції правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, надали належну оцінку наданим сторонами доказів, правильно встановили обставини справи та ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.
Висновки Верховного Суду
Відповідно до частин першої та другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              І. О. Дундар
 
Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук