Ухвала
 
20 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 638/1976/21
 
провадження № 61-9942ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року    ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати його особистою приватною власністю автомобіль марки «Lexus» GX460, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та квартиру  АДРЕСА_1 . 
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року позов    ОСОБА_1 задоволено.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 червня 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову    ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У жовтні 2022 року    ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022  року у справі № 149/2479/20, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник указує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана у строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Разом з цим, касаційна скарга     ОСОБА_1  містить клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду у касаційному порядку.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання/дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Клопотання про зупинення виконання/дії судового рішення має бути вмотивованим, містити підстави для зупинення виконання/дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
 
Перевіривши доводи заявленого клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення вбачається, що воно не  підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведено доводів, які дають підстави для висновку про необхідність такого зупинення та не надано належних цьому доказів.
 
Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення слід відмовити, оскільки оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для його зупинення судом касаційної інстанції.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. 
 
Витребувати з Дзержинського районного суду м.Харкова вищезазначену цивільну справу № 638/1976/21.
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року відмовити.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            О. М. Осіян
                                    
                                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                                       Н. Ю. Сакара