КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 752/26469/17	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6545/2022	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  Плахотнюк К.Г.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
27 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Семенюк Т.А.
Суддів: Кирилюк Г.М., Борисової О.В.,
при секретарі - Стешенко М.В., 
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року в справі позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення грошових коштів,-
В С ТА Н О В И В:
 
У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на його користь стягнуто суму депозитного вкладу у розмірі 100 000, 00 дол. США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 2 509 990, 00 грн., суму нарахованих на вклад процентів у розмірі 11 898, 50 дол. США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 295 865, 07 грн. та судові витрати у розмірі 6 890, 00 грн.
При розгляді зазначеної вище справи, судом було встановлено, що 27.04.2009 року між ОСОБА_2 , яка є його сестрою та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408, за яким ОСОБА_2 передала Банку грошові кошти у сумі 100 000, 00 дол. США.
11.05.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким він набув права вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408 від 27.04.2009 року щодо повернення вкладу та отримання нарахованих за вкладом процентів.
Голосіївським районним судом м. Києва при ухваленні рішення від 27.05.2016 року стягнуто на його користь суму депозиту та відсотки за період з 11.05.2014 року по 01.02.2016 року, тобто по день звернення до суду з позовом про стягнення коштів.
18.07.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 27.05.2016 року видано виконавчий лист № 752/2075/16-ц.
08.08.2016 року, на підставі його заяви, Голосіївським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві відкрито ВП № 51883797 щодо виконання зазначеного вище виконавчого листа.
Станом на 11.12.2017 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року не виконано, з огляду на що банк має сплатити відсотки за користування депозитними коштами за період з 02.02.2016 року по 02.02.2018 року у розмірі 13 200, 00 дол. США.
У зв`язку із викладеним та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.55), просив стягнути з ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 нараховані на вклад проценти в розмірі 13 200 дол. США.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року позов ОСОБА_1  залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про відсутність у Банку обов`язку сплатити відсотки за період з 02.02.2016 року по 12.08.2016 року зроблений в результаті неправильного застосування норм права та суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду зазначеного в постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, а саме те, що «саме собою набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення».
Зазначив, що норми права, за якою факт перерахування коштів 12.08.2016 року впливає на звільнення Банку від обов`язку нараховувати відсотки за період по дату такого перерахування  не існує, не наводить її і суд першої інстанції.
Рішення суду не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, тож після звернення до суду з позовом і по день фактичного повернення суми вкладу відповідач як банк зобов`язаний виконувати умови договору банківського вкладу та виплачувати вкладникові проценти на суму вкладу, як того вимагає ч.1 ст.1058 ЦК України.
На думку апелянта, перерахування Банком грошових коштів на рахунок Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у розмірі 100 000, 00 дол. США та 11 898, 50 дол. США безпідставно оформлене в бухгалтерському обліку Банку як списання коштів з рахунку вкладника, оскільки жодних коштів з вкладника, що перебувають у Банку, не стягувалося.
Зазначив, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року суму коштів стягується з Банку , а не з рахунку вкладника. Відтак, виконання рішення суду про стягнення грошових коштів мало відбутися або шляхом добровільного повернення коштів банком вкладнику (а не органу примусового виконання рішень), або ж шляхом стягнення відповідної суми з власних коштів Банку з подальшим врахуванням факту передачі зазначених коштів стягувачу органом виконавчої служби як здійснення виконання зобов`язання за банк іншою особою.
Повернення суми вкладу шляхом передачі коштів іншій особі, зокрема органу виконавчої служби - не є виконанням зобов`язання з повернення вкладу вкладнику, тож до моменту отримання вкладником відповідної суми коштів вклад не може вважатися повернутим, а зобов`язання за договором банківського вкладу належним чином виконаним - яким би посередникам банк не доручав здійснити їх передачу.
09 червня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Головкіної О.І. в інтересах АТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якій представник відповідача просила залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи, що суд першої інстанції належним чином дослідив усі докази матеріалів справи та ухвалив обґрунтоване, повне  та законне рішення, посилаючись на те, що 10.08.2016 року банком отримано копію постанови про відкриття ВП № 51883797, а 12.08.2016 року Банком було перераховано в рахунок погашення заборгованості за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 у справі № 752/2075/16-ц, зокрема, суму депозитного вкладу в розмірі 100 000,00 доларів США та суму нарахованих на вклад процентів в розмірі 11 898,50 доларів США, тобто було добровільно виконано в повному обсязі судове рішення згідно з виконавчим листом у виконавчому провадженні № 51883797, а відповідні докази виконання були подані до органу державної виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження (вх. № 10532 від 15.08.2016).
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.  
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсотки за період з 02.02.2016 по 12.08.2016 року банком перераховано відповідно до умов депозитного договору, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року боржником ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 12.08.2016 року виконано у повному обсязі та перераховано на рахунок Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві 100 000, 00 дол. США та 11 898, 50 дол. США. 
Зазначені суми коштів безпосередньо на рахунок стягувача ОСОБА_1 мав обов`язок перерахувати державний виконавець.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 27.04.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408, за яким ОСОБА_2 передала Банку грошові кошти у сумі 100 000, 00 дол. США.
Відповідно до п. 6.1. договору довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» № 35368-32408 від 27.04.2009 року, проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок, до дня, який передує поверненню вкладу вкладникові або його списанню з депозитного рахунка з інших підстав. Списання коштів з депозитного рахунка вкладника відбулося на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року 12.08.2016 року, що підтверджується зведеними меморіальними ордерами, платіжними дорученнями № 55014 та № 55015. Грошові кошти було направлено на відповідний рахунок Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. Дата отримання коштів безпосередньо стягувачем, тобто позивачем залежала від останнього, оскільки за правилами ч. ч. 1, 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», за письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у Банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Таким чином, підстави для нарахування відсотків за користування депозитними коштами за період з 02.06.2016 року по 02.02.2018 року відсутні.
11.05.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким ОСОБА_1 набув права вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408 від 27.04.2009 року щодо повернення вкладу та отримання нарахованих за вкладом процентів.
27.05.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 суми депозитного вкладу у розмірі 100 000, 00 дол. США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 2 509 990, 00 грн., суми нарахованих на вклад процентів у розмірі 11 898, 50 дол. США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 295 865, 07 грн. та судових витрат у розмірі 6 890, 00 грн., за період з 11.05.2014 року по 01.02.2016 року, тобто по день звернення до суду з позовом про стягнення коштів.
18.07.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 27.05.2016 року видано виконавчий лист № 752/2075/16-ц, а 08.08.2016 року Голосіївським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві відкрито ВП № 51883797 щодо виконання зазначеного виконавчого листа.
Як вбачається з копій зведених меморіальних ордерів та платіжних доручень № 55014 та № 55015, 12.08.2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року на рахунок Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві було перераховано 100 000, 00 дол. США та 11 898, 50 дол. США (а.с. 46, 47, 48, 49).
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що відсотки мають нараховуватись до отримання позивачем стягнутих на його користь сум, а не до моменту перерахування їх виконавцю, оскільки ці доводи не ґрунтуються на законі.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця; стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у Банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у Банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Таким чином боржником ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 12.08.2016 року виконано у повному обсязі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року та перераховано на рахунок Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві 100 000, 00 дол. США та 11 898, 50 дол. США.
Зазначені суми коштів безпосередньо на рахунок стягувача ОСОБА_1 мав обов`язок перерахувати державний виконавець.
За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин Банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (стаття 1058 ЦК України).
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (частини перша, друга статті 1060 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У частині першій статті 1075 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (частина п`ята статті 1061 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) щодо наявності правових підстав для стягнення процентів за договорами банківських вкладів зазначено, що «відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Тобто, після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами  здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання.
Однак при вирішенні спору судами не враховано, що виплата передбачених пунктом 1 договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дій договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються.
Після розірвання договорів банківського вкладу за судовим рішенням проценти не виплачуються, оскільки договірні зобов`язання, у тому числі і з виплати процентів, припиняються.
Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після рішення суду, яким припинено договори вкладу, не застосовуються».
Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» № 35368-32408 від 27.04.2009 року, для обслуговування операцій за Депозитним рахунком (зарахування та виплати Вкладу, процентів), та здійснення інших операцій, використовується картковий рахунок Вкладника № НОМЕР_1 , відкритий в Банку (а.с.5). 
Відповідно до п. 6.1. зазначеного договору, проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок, до дня, який передує поверненню вкладу вкладникові або його списанню з депозитного рахунка з інших підстав. 
Судом встановлено, що списання коштів з депозитного рахунка вкладника відбулося 12.08.2016 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року, що підтверджується зведеними меморіальними ордерами, платіжними дорученнями №55014 та №55015, грошові кошти було направлено на відповідний рахунок Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. 
Також судом встановлено, що відсотки за даним вкладом за період з 02.02.2016 року по 12.08.2016 року (по день списання вкладу) нараховані відповідачем на рахунок вкладника відповідно до умов договору. (а.с. 104-106).
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом не враховано, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.05.2014 року було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким ОСОБА_1 набув права вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408 від 27.04.2009 року щодо повернення вкладу та отримання нарахованих за вкладом процентів, та він при зверненні до Банку зазначав свій картковий рахунок, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено представниками сторін, будь-яких змін до договору банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 27.04.2009 року, не вносилось.
Інші  доводи апеляційної скарги також  висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.
Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, колегія  суддів не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлений 04 жовтня 2022 року.

Головуючий 

Судді