П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/14505/22	

Категорія: 1050000000                                                                                                                                                                                                         Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.
                                                                                       Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г. 
при секретарі –  Аргіровій М.О.                      

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, -   

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.09.2022 № 69548218 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання вимог виконавчого листа № 420/24595/21 від 20.06.2022.
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на виконання рішення суду ГУ ПФУ в Одеській області 19.07.2022 було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року розмір пенсії з 01.08.2022 становить 6195,16 грн., сума доплати за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року з урахуванням фактично виплачених сум становить 53617,35 грн. та обліковується в Головному управлінні. При цьому, у зв`язку з набранням чинності постанови КМУ від 16.12.2020 року, починаючи з 01.04.2021 асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України. Кабінетом Міністрів України бюджет ПФУ на 2022 рік не затверджено, а тому управління діє на підставі тимчасового розпису доходів та видатків Пенсійного фонду на 1 квартал 2022 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішеннями суду. Погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Отже, покладені Одеським окружним адміністративним судом від 17.02.2022 по справі № 420/24595/21 зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, визначеному чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. При цьому, на виконання постанови від 02.08.2022 року пенсійним органом було надано інформацію про виконання рішення суду, однак, незважаючи на законодавчі норми, державний виконавець виніс оскаржувану постанову.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.09.2022 № 69548218 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання вимог виконавчого листа № 420/24595/21 від 20.06.2022, - в повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року по справі №420/24595/21 ГУ ПФУ в Одеській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства, а сума доплати за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року з урахуванням фактично виплачених сум у розмірі 53617,35 гр. обліковується в пенсійному органі. Таким чином, покладені судом зобов`язання, на думку апелянта, виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на ГУ ПФУ в Одеській області, ще до відкриття відповідачем виконавчого провадження. Крім того, на виконання постанови від 02.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження пенсійним органом надано інформацію про виконання судового рішення, в якому, зазначено про наявність поважних причин невиконання судового рішення від 17.02.2022 року по справі №420/24595/21, зокрема, про відсутність фінансування для виплати нарахованої пенсії. У зв`язку з цим, висновок суду першої інстанції, що рішення суду від 17.02.2022 року не виконано територіальним органом ПФУ за відсутності на це поважних причин є необґрунтованим. 
Відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи.
З апеляційної скарги вбачається, що апелянт просить розгляд справи проводити за його участю, а тому розгляд справи призначено у режимі відеоконференції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року по справі № 420/24595/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО102508 від 29.09.2021 року, виданої на померлого ОСОБА_2 , виданої станом на 05.03.2018 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких ІНШИХ осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.
20 червня 2022 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/24595/2.
02 серпня 2022 року відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі заяви та виконавчого листа № 420/24595/21 від 20.06.2022 року відкрито виконавче провадження № 69548218.
30 серпня 2022 року до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким повідомлено, що покладені зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 в сумі 53617,35 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.
26 вересня 2022 року в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленком В. О. в межах виконавчого провадження № 69548218 винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподілу. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі 420/24595/21, зокрема щодо відсутності фінансування, позивачем до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось. 
За таких підстав, суд дійшов висновку, що в.о. начальник Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко В. О., приймаючи постанову від 26 вересня 2022 року ВП № 69548218, діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для накладення штрафу є необґрунтованими та спростовують зібраними по справі доказами.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як передбачено статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ст.ст.14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України    судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон №1404-VIII), визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього    Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частино 5    ст.26 Закону №1404-VIII    передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати    декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною 6 ст.26 Закону №1404-VIII    визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до положень ч.1,2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.
Слід зазначити, що належними діями ГУ ПФУ в  Одеській області стало б виконання рішення суду по справі №420/24595/21 в строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2022 року.
Разом з тим, матеріали виконавчого провадження №69548218  свідчать, що після прийняття державним виконавцем вказаної постанов боржником жодних дій щодо виконання рішення суду по справі №420/24595/21 не вчинялось.
ГУ ПФУ в Одеській області обмежилося лише надсиланням 30.08.2022 року до органу ДВС листа, в якому зазначило, що бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік станом на день складення листа не затверджено, а тому погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Тобто, апелянт наполягає, що такі обставини склалися не з його вини, а виключно внаслідок відсутності належного фінансування.
Натомість позивачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, зокрема, направлення до Пенсійного фонду України звернення щодо виділення коштів на погашення заборгованості на виконання рішення суду, чи роз`яснення процедури здійснення таких виплат, враховуючи скасування пунктів 1 та 2  постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Згідно з ч.1ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Тобто, судове рішення,  яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, має бути виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, а відтак, посилання апелянта на відсутність коштів для проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.
Так, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.
Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату відповідних надбавок, вносячи про це відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
При цьому, колегія суддів зазначає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п. 52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).
Враховуючи та на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що відсутність нормативно-правового регулювання не може бути причиною невиконання рішення державним органом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийнята в рамках виконавчого провадження №69548218 постанова про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. від 26.09.2022 року є обґрунтованою, правомірною та скасуванню не підлягає.
При цьому, колегія суддів вважає за можливе не врахувати правові висновки Верховного Суду, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки позивачем в рамках виконавчого провадження №69548218 в надісланому відповідачу листі від 30.08.2022 року жодних доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі 420/24595/21, зокрема щодо відсутності фінансування, не надавалось.
Позивач зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, зокрема, через відсутність коштів. Проте, таких доказів позивач державному виконавцю не надав.
Повна відсутність інформації у державного виконавця щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, обсягу коштів, які сплачені позивачем стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, свідчить про непрозорість процесу задоволення позивачем вимог стягувачів у виконавчих провадженнях та робить неможливим для державного виконавця оцінити поважність причини невиконання судового рішення в конкретному виконавчому провадженні. При цьому обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.
До того ж, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 2022 р. № 1167 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік, однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, будь-яких доказів на підтвердження того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області після прийняття вказаної постанови вживаються дії щодо виконання рішення суду по справі 420/24595/21 в частині виплати третій особі доплати за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року у розмірі 53617,35 грн. позивачем до суду не надано.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до  ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
                                                  Повний текст постанови складено та підписано 20 грудня 2022 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                     А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                     І. Г. Ступакова