Справа № 452/1960/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П. 
Провадження № 22-ц/811/793/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        03 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Цьони С.Ю.;
позивачки ОСОБА_1 і її представника 
– адвоката Ярмоловського Л.М.;
адвоката Михайлишин Л.М. – представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новосілко-Гостиннівської сільської ради Самбірського району Львівської області, третя особа – ОСОБА_2 і Рудківська державна нотаріальна контора, в якому просила визнати нікчемним та скасувати заповіт від 29 лютого 2012 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивачки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала у с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області і яка 29.02.2012 року ніби-то склала заповіт на відповідачку ОСОБА_2 .
Стверджувалося, що ОСОБА_3 , будучи тяжко хворою і незрячою, не в змозі була самостійно вчиняти будь-який правочин та (на думку позивачки) вона не розуміла своїх дій і її волевиявлення не було вільним.
Крім того, позивачка вважає заповіт від 29.02.2012 року недійсним і з тих підстав, що він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тобто він є нікчемним згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України, а саме: у заповіті вказано, що він посвідчений Мотіль Лесею Леонівною - секретарем Новосілко - Гостиннівської сільської ради і що до підписання заповіт прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_3 і власноруч підписаний нею у присутності секретаря сільської ради Мотіль Л.Л. Насправді ж, заповіт від 29.02.2012 року був посвідчений не секретарем сільської ради Мотіль Л.Л., а підписаний членом виконкому сільської ради, начальником ВОС Юзьв`як Ольгою Іванівною, що є порушенням ст. 1251 ЦК України, оскільки ОСОБА_4 не була уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, а відтак цей заповіт є нікчемним (а.с. 1-7).
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.06.2021 року було задоволено клопотання позивачки та залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 і Рудківську ОТГ (а.с. 97-99).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 157-164).

Дане рішення оскаржила позивачка.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, «яким задовольнити позовні вимоги … та направити справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (а.с. 169-174).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідачки ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 ст. 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником будинку   АДРЕСА_1 , у якому і проживала до дня своєї смерті  ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9). Відтак, на справу про визнання її заповіту нікчемним та його скасування поширюється правило виключної підсудності (стаття 30 ЦПК України), а тому дана справа є підсудною саме Самбірському міськрайонному суду Львівської області і вимоги апеляційної скарги щодо направлення даної справи «до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю» не ґрунтуються на вимогах чинного цивільно-процесуального законодавства, а тому до уваги прийматися не можуть.  

Судом також встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками те, що ОСОБА_3 : 
-21.10.2011 року склала заповіт на все належне їй майно на ОСОБА_5 (а.с. 11);
-29.02.2012 року склала заповіт на все належне їй майно на ОСОБА_2 (а.с. 10, 111);
- ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (а.с. 12).

Позивачка ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняла: докази про таке у матеріалах справи відсутні і позивачка цей факт не заперечує.
В той же час, позивачка звернулася до суду з даним позовом лише 14 червня 2019 року, тобто – через більш, як 5 (п`ять) років після смерті ОСОБА_3 , пояснюючи це у позовній заяві тим, що частиною 4 статті 258 ЦК України встановлено, що до вимог про застосування наслідків нікчемності правочину застосовується позовна давність у десять років.
Однак, частину 4 статті 258 ЦК України виключено на підставі Закону № 4176-УІ від 20.12.2011 року, а відтак вищезгадані доводи позовної заяви стосовно позовної давності у десять років до уваги прийматися не можуть.
Крім письмового Відзиву на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечуються по суті (а.с. 104-108), відповідачка ОСОБА_2 подала також до суду першої інстанції і Заяву про застосування термінів позовної давності, у якій звертає увагу суду на пропуск позивачкою позовної давності та просить суд застосувати до спірних правовідносин наслідки такого пропуску (а.с. 115).
В той же час, у Відповіді позивачки на згаданий Відзив ОСОБА_2 жодних доводів щодо строків позовної давності не наведено (а.с. 122-125).
Позивачкою за вищенаведених обставин в їх сукупності, ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не наведено, яким саме чином наявність оспорюваного нею заповіту порушує саме її права, свободи чи законні інтереси (частина 1 статті 4 ЦПК України).

В оскаржуваному рішенні судом дано належну оцінку всім доводам, які наведені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування заявлених нею позовних вимог.
В той же час, в апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10 жовтня 2022 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.
               
       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.