П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  674/1174/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шафікова Ю.Е.   
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   

31 серпня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Боровицького О. А. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Заквацька І.А., 
представника позивача: Наталюка Н.М.,      
представника відповідача: Ліщишина О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області,  начальника СРПП №1 Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №651705 від 13.09.2020 року та закриття провадження у справі, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

          Короткий зміст позовних вимог.

          В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, начальника СРПП №1 Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №651705 від 13.09.2020 року, а провадження у справі закрити.

          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

          Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16.05.2022 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

          Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

          Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 

          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.09.2020  начальником СРПП №1 Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №651705 відносно ОСОБА_1 , згідно якої останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.6, ч.8 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.
          Зі змісту постанови, 20.08.2020 о 22 год. 06 хв. в смт. Ярмолинці, по вул. Пушкіна, 36 ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.16.31 Закону України «Про дорожній рух», ч.5 ст.380 Митного кодексу України керував транспортним засобом щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки його тимчасового ввезення на митну територію України та транспортний засіб передано у користування позивача, який не ввозив його, згідно довідки ДМСУ транспортний засіб ввезено громадянином Молдови 01.06.2017, а також транспортний засіб не зареєстровано у встановлено законом порядку ст.34 Закону України «Про дорожній рух», чим порушив п.29.2. 2.9.в ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність адміністративної за ч.6, 8 ст.121 КУпАП.
          Приймаючи оскаржувану постанову працівник поліції виходив з того, що відповідно до листа Подільської митниці Держмитслужби від №7.12-08-1/20/8.5/6633 від 04.09.2020, встановлено факт перетину митного кордону України транспортним засобом марки MAZDA 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 країна реєстрації (LT). Зазначений транспортний засіб ввезено на митну територію України 01.06.2017 громадянином Молдови з метою особистого користування, в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до 1 року. Таким чином, щодо автомобіля MAZDA 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 порушено строки його тимчасового ввезення та передано у користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.
          Позивач, вважаючи постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

          Згідно ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.
          За ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
          Таким чином, право використання вказаного транспортного засобу на митній території України має виключно громадянин Молдови, який ввіз автомобіль MAZDA 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 на митну територію України.
          Колегія суддів звертає увагу, що позивач не ввозив зазначений вище легковий автомобіль на митну територію України і не поміщував цей транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення, а дозволений термін перебування цього авто в Україні було порушено. Доказів іншого сторонами не надано та в матеріалах справи не міститься.
          Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки районного суду про порушення позивачем вимог ст.380 Митного кодексу України та статей 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.
          Так, за ч.8 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Крім того, пункт 2.9в ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
          Такі дії водія є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, згідно якої керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Відповідно до  п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
          Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
          Спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена начальником СРПП №1 Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю., який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.ч. 6, 8 ст. 121 КУпАП.
          За ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
          Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення (ст. 280 КУпАП).
          Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
          За ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
          За ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
          Фіксування правопорушення відбувалося за допомогою портативного відеореєстратора, відеозапис з якого додано до матеріалів справи, яким підтверджується, що позивач використовував та експлуатував автомобіль MAZDA 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
          Факт керування позивачем 20.08.2020 MAZDA 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 не є спірним.
          Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
          Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).
          
          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.                                                             

          Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем зазначених правопорушень підтверджено належними та допустимими доказами.
          На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність спірної постанови відповідача, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.
          Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Боровицький О. А.