Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 р. 	Справа № 440/2861/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039  по справі № 440/2861/22
за позовом              ОСОБА_1  
до              ІНФОРМАЦІЯ_1                    
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 /далі – позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 /далі – відповідач/, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з визначеними базовими місяцями для її нарахування січень 2008 року та березень 2018 року за період перебування на фінансовому забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по березень 2021 року (час перебування на фінансовому забезпеченні), а саме: з квітня 2013 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року та з березня 2018 року із врахуванням базового місяця - січень 2008 року, враховуючи різницю суми індексації та розміру підвищення доходу у березня 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з урахуванням раніше виплачених сум /а.с. 1-12/.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду  від 22.04.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по листопад 2015 року із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом періоду з грудня 2015 року по лютий 2018 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року з урахуванням проведеної виплати.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття г з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 22.04.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу начальника 1070 військового представництва Міністерства оборони України №166 від 24 листопада 2005 року (по стройовій частині) /а.с. 51/ ОСОБА_1 , призначеного наказом заступника Міністра оборони України №36 від 28 жовтня 2005 року на посаду помічника провідного інженера НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України, з 24 листопада 2005 року зараховано до списків особового складу 1070 військового представництва Міністерства оборони України та постановлено на всі види забезпечення, вважати, що з 24 листопада 2005 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно із витягом із наказу начальника 1070 військового представництва Міністерства оборони України №67 від листопада 2016 року (по стройовій частині) /а.с. 50/ ОСОБА_1 , провідного інженера НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України, призначеного наказом першого заступника Міністра оборони України №211 від 18 листопада 2016 року на посаду помічника провідного інженера НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місяця служби 553 військового представництва Міністерства оборони України, АДРЕСА_1 ; з 28 листопада 2016 року виключено зі списків особового складу військового представництва та всі видів забезпечення.
Відповідно до витягу із наказу начальника 553 військового представництва Міністерства оборони України №121 від 18 листопада 2016 року (пункт 1) /а.с. 49/ майора ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника Міністра оборони України №211 від 18 листопада 2016 року на посаду помічника провідного інженера НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, з 29 листопада 2016 року зараховано до списків особового складу військового представництва Міністерства оборони України, на всі види забезпечення, та наказано вважати таким, що з 29 листопада 2016 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно із витягом із наказу начальника 553 військового представництва Міністерства оборони України №37 від 30 березня 2021 року (по стройовій частині) (пункт 9) /а.с. 48/ ОСОБА_1 , помічника провідного інженера 553 військового представництва Міністерства оборони України, призначеного наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) №54 від 26 березня 2021 року на посаду помічника провідного інженера групи контролю якості 85 Головного військового представництва Міністерства оборони України, наказано вважати таким, що справи та посаду здав 30 березня 2021 року і вибув до нового місця служби (м. Харків), з 30 березня 2021 року його виключено зі списків особового складу військового представництва та всіх видів забезпечення.
Відповідно до витягу із наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України №92 від 27 травня 2021 року (пункт 12) /а.с.46/ ОСОБА_1 , помічника провідного інженера групи контролю якості 85 Головного військового представництва Міністерства оборони України, звільнено з військової служби відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Згідно із витягом із наказу начальника 85 Головного військового представництва Міністерства оборони України №45 від 10 червня 2021 року (по стройовій частині) /а.с. 47/ ОСОБА_1 , помічника провідного інженера групи контролю якості 85 Головного військового представництва Міністерства оборони України, звільненого наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України №92 від 27 травня 2021 року (по особовому складу) з військової служби, наказано вважати таким, що справи та позаду здав 10 червня 2021 року, з 10 червня 2021 року виключено зі списків особового складу 85 Головного військового представництва Міністерства оборони України та всіх видів забезпечення.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 23 листопада 2021 року /а.с. 21/, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з визначеними базовими місяцями для її нарахування січень 2008 року та березень 2018 року за період перебування на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/2/1973 від 20 грудня 2021 року /а.с. 22-23/ ОСОБА_1 повідомлено про те, що з 24 листопада 2005 року по 30 березня 2021 року він перебував на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Індексація грошового забезпечення за запитуваним ним періодом виплачувалася з квітня 2008 року по березень 2013 року, з травня 2014 року по липень 2014 року, з листопада 2014 року по листопад 2015 року, з грудня 2018 року по березень 2021 року. Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22 вересня 2010 року передбачалося в період зі квітня 2013 року по липень 2014 року поступове підвищення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям до розміру їхнього місячного грошового забезпечення. Таким чином базовим місяцем за цей період вважається місяць, в якому відбулося підвищення грошового доходу, а саме: травень 2014 року (без врахування останнього підвищення з 01 липня 2014 року). В лютому 2016 року наказами Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року та №60 від 08 лютого 2016 року врегульований розмір грошового забезпечення військовослужбовців з 01 січня 2016 року за рахунок премій. Згідно з рішенням МО України №1223/3/12 від 15 лютого 2017 року виплата грошового забезпечення у 2017 році здійснювалась на рівні 2016 року, а згідно з рішенням МО України №248/3/9/172 від 29 січня 2018 року у 2018 році розмір місячного грошового забезпечення залишився на тому ж рівні. В подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, відбулось підвищення розмірів посадових окладів всіх категорій військовослужбовців з березня 2018 року, у зв`язку з чим базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став – березень 2018 року. Враховуючи викладене, індексація грошового забезпечення за період з січня 2008 року по квітень 2021 року виплачена позивачу в повному оя та с
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з визначеними базовими місяцями для її нарахування січень 2008 року та березень 2018 року за період з квітня 2013 року по березень 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.
Згідно з ст. 8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.
Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзац 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, та цифри "101" замінено цифрами "103.
Абзац 2 пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 р. - застосовується з 01.01.2016 р..
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Тобто, відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013  по 30.11.2015, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині належить залишити без задоволення.
Щодо нарахування та виплати позивачу індексації у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013) були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 01.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.
Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Тобто, з прийняттям постанови від 09.12.2015 № 1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.
Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.
Судовим розглядом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» збільшено грошове забезпечення військовослужбовців. Зазначена постанова набрала чинності з дня втрати чинності указів Президента України, що визначають умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 01 січня 2008 року.
Указ Президента України «Про внесення зміни до Указу Президента України» від 14.04.1999 р. № 379 та визнання такими, що втратили чинність деяких указів Президента України набрав чинності з 01.01.2008.
Таким чином, у зв`язку із прийняттям вказаної постанови, базовим місцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року є січень 2008 року.
Відповідно до положень Порядку № 1078, розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.
В контексті спірного періоду ключовим є те, що із прийняттям постанови від 09.12.2015 № 1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а саме місяць в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Тобто, із прийняттям постанови від 09.12.2015 № 1013 місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації військовослужбовців є місяць наступний за місяцем, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець згідно з постановою Кабінету Міністрів України.
При цьому, обчислення такого індексу за даними правилами відбувається незалежно від того, коли військовослужбовець прийнятий на військову службу, коли перемістився на посаду з більшим посадовим окладом, коли встановлено чергове військове звання або встановлені різні надбавки, доплати і премії.
Суд зазначає, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Тобто, навіть за умов виплати у період проходження позивачем військової служби відповідачем на користь позивача щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тобто збільшення розміру його грошового забезпечення, вказаним збільшенням не відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач.
Підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
При цьому, доказів того, що з дати підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2007 № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008 до дати підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулося згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, прийнято інші рішення, на підставі яких відбувались підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач - до суду не надано.
Оскільки доказів підвищення у спірний період тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду не надано та судом відповідні обставини не встановлено, суд вважає, що за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення, базовим місяцем повинен бути січень 2008 року.
Відповідно до довідки нарахованої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , складеної ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с. 24-25/, індексацію грошового забезпечення позивачу: у період з грудня 2015 року по листопад 2018 року - не нараховано.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті з 01.12.2015 по 28.02.2018 позивачу індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця - січня 2008 року.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом періоду з грудня 2015 року по лютий 2018 року.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по листопад 2015 року із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по 01.12.2015  із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року, про що вказано вище. У зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 по справі № 440/2861/22  залишити без змін в частині  визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по листопад 2015 року із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по 01.12.2015  із встановленням базового місяця (місяця підвищення грошових доходів) - січень 2008 року.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині задоволених позовних вимог рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 22.04.2022 по справі № 440/2861/22 - залишити без змін.  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов