Номер провадження: 22-ц/813/1903/22 
Справа № 947/25610/19
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року, постановленого під головуванням судді Петренка В.С., повний текст рішення складений 02 жовтня 2020 року, уцивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеська область Кушнерова Римма В`ячеславівна про визнання майнових прав та скасування рішення, - 
в с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Олімпекс Транс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», Державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеська область Кушнерова Р.В. про визнання майнових прав та скасування рішення, в якому просили визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 45 в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), OHM №1813415251101. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46570269 від 19.04.2019 року, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Р.В.
В обґрунтування свого позову зазначили, що 17.10.2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» був укладений договір співпраці №14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі вищевказаного договору про співпрацю, ОК «Набережний квартал - Жаботинського», з метою фінансування будівництва житлового будинку, було укладено ряд Договорів із пайовиками, зокрема з позивачем.
Також позивачі зазначили, що між ними та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» було укладено договір про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» №15.01.1.287 від 26 жовтня 2015 р. (далі – договір 1), відповідно до якого, вони повністю сплатили вартість об`єкту нерухомості шляхом оплати паю на рахунок ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» у загальному розмірі 858 330,00 гривень, внаслідок чого набули майнових прав на об`єкт нерухомості.
Рішенням господарського суду Одеської області від 01.08.2017 року у справі №916/3315/16 розірвано укладений між ТОВ «Транс» та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» договір співпраці №14/10-17 від 17.10.2014р., та ТОВ «Олімпекс Транс» не визнає майнові права позивача.
Однак, як стало відомо позивачам право власності на об`єкт нерухомості, що побудований за рахунок їх паю, було зареєстровано за ТОВ «Олімпекс Транс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46570269 від 19.04.2019, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», Одеська обл., Кушнеровою Р.В.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволений.
Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 45, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №1813415251101.
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46570269 від 19.04.2019, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Р.В.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Олімпекс Транс», звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ТОВ «Олімпекс Транс» зазначає, що судом не була надана належна оцінка встановленими судовими рішеннями обставин справи, докази які були надані до суду та внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом ухвалене незаконне рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гладишева О.О., представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, оскільки рішення суду є законним та таким, що не підлягає скасуванню, так як із апеляційної скарги не вбачається з яких конкретних підстав ТОВ «Олімпекс Транс» просить скасувати оскаржуване судове рішення.
Учасники справи про призначене судове засідання на 05 жовтня 2022 року були сповіщені належним чином у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 77-84 т. 4).
Від адвоката Петрової А.М., представника  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та представника (а.с. 87-88 т. 4).
Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно  до ст.  375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10 липня 2008 року Одеською міською радою прийнято рішення № 3151-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ «Олімпекс Транс» в оренду земельної ділянки, площею 0,4775 га, за адресою: АДРЕСА_2 для проектування та будівництва 2-х секційного 20-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом.
Земельна ділянка надана у короткострокову оренду, терміном до IV кварталу 2009 року.
10 грудня 2008 року між Одеською міською радою та ТОВ «Олімпекс Транс» укладений договір оренди, який зареєстрований 23 березня 2009 року в Одеській регіональній філії ДП Центру ДЗК за №040950500020.
13 серпня 2013 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та Одеською міською радою укладено додатковий договір (угоду) про поновлення договору оренди землі. Відповідно до вказаного додаткового договору строк дії договору оренди земельної ділянки продовжено до 31 грудня 2015 року.
Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради замовнику будівництва - TOB «Олімпекс Транс» були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за № 01-06/119 від 10 жовтня 2013 року з намірами забудови: будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: м. Одеса, вул. Жаботинського.
02 грудня 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України надала Дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 115143360956 замовнику - ТОВ «Олімпекс Транс» та генеральному підряднику - ТОВ «Будівельна компанія «С.К.С» на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: м. Одеса, вул. Жаботинського, видбудівництва - нове будівництво.
17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» (сторона-1) та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» (сторона-2) був укладений договір про співпрацю № 14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці, загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказаним договором передбачено порядок розподілу між сторонами приміщень (пункт 2). Фінансування будівництва здійснюється кооперативом (пункт 3). У випадку припинення договору кооператив зобов`язаний повернути товариству усю документацію та об`єкт незалежно від етапу будівництва. Компенсація за повернутий об`єкт здійснюється на підставі додаткової угоди (пункт 5).
Згідно з додатком № 4 до вказаного договору про співпрацю між сторонами проведено розподіл площ приміщень у житловому будинку. Квартира  АДРЕСА_3  віднесена до ОК «Набережний Квартал-Жаботинського».
З метою виконання вищезазначеного договору про співпрацю, 17 жовтня 2014 року ТОВ «Олімпекс Транс» видало на ім`я ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» довіреність, згідно з якою голова ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» має право вести від імені товариства справи в усіх органах державної влади незалежно від їх підпорядкування та форми власності з питань здійснення забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею - 4775 кв.м., з питань будівництва та введення в експлуатацію 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщенням та підземних паркінгом. Для виконання вказаних повноважень голові ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» надані відповідні повноваження щодо звернення та співпраці з відповідними контролюючими територіальними органами архітектури, земельних ресурсів, отримання відповідних дозволів, підписання від імені товариства договорів на здійснення авторського та технічного нагляду, затвердження проекту будівництва, підписання від імені товариства заяв по прийняття побудованого об`єкту в експлуатацію та видачу сертифіката, заяв про присвоєння адреси побудованому об`єкту.
26 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» в особі представника Зубко Д.В. було укладено договір № 15.01.1.287 про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського».
Згідно з пунктом 1.1 договору ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» зобов`язався організувати будівництво житлового будинку у м. Одеса за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити ОК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника.
Відповідно до пункту 1.3 договору сторони домовились, що розмір внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі Об`єкту нерухомості та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована.
Згідно з пунктом 1.4. договору внесок, який підлягає сплаті учасником, розподіляється наступним чином: пай - грошовий чи інший майновий поворотний внесок, який сплачує особа за будівництво об`єкту нерухомості. Розмір паю становить 95% від внеску, встановленого пунктом 1.3. договору та сплачується частинами згідно графіку, встановленого додатком 1 до цього договору.
Пунктом 1.5 цього договору встановлено, що Об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_4 .
З огляду на пункт 2.1 договору вартість будівництва одного квадратного метра загальної приведеної площі об`єкту нерухомості визначається ОК відповідно до проектно-кошторисної документації та договору підряду з підрядною організацією і на день укладання цього Договору складає 13500 грн. за один квадратний метр і може змінюватись у випадках передбачених цим Договором.
Згідно з додатком № 1 до договору сторони домовились, що на дату підписання цього порядку сплати внесків розмір внесків з врахуванням площі Об`єкту нерухомості згідно проекту та вартості будівництва одного квадратного метру становить 858330 грн.
Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що ОК зобов`язаний організувати будівництво Об`єкту будівництва та закінчити будівельно-монтажні роботи у строк до 3 кварталу 2016 року при умові дотримання Учасниками порядку та строків сплати внесків.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 внесені на рахунок ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» грошові кошти у розмірі 858330 грн., про що свідчить платіжне доручення № 12912492 від 27 жовтня 2015 року.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 року у справі № 916/3315/16 розірвано договір про співпрацю № 14/10-17 від 17 жовтня 2014 року, укладений між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського».
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року рішення Господарського суду Одеської області від 01 серпня  2017 року у викладеній вище частині було залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 червня 2018 року вказані судові рішення залишено без змін.
07 листопада 2017 року між товариством та пайовиками (асоційованими членами ОК «Набережний Квартал-Жаботинського»), у присутності представників та у приміщенні Одеської міської ради, а також за їх безпосереднім сприянням, було укладено угоду про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва двосекційного двадцяти семи поверхового житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до п`ятого абзацу пункту 2.1.1. угоди, всі вказані суб`єкти визнали та встановили, що сторони та їх члени визнають майнові права      ТОВ «Олімпекс Транс» на об`єкт будівництва, у тому числі право товариства укладати прямі договори про купівлю-продаж майнових прав, тобто договори, які в обов`язковому порядку укладаються між ТОВ «Олімпекс Транс», як замовником будівництва та власником об`єкту, та пайовиками і передбачають отримання (визнання за) пайовиками майнових прав.
Згідно з пунктом 2.1.1 даної угоди визнання ТОВ «Олімпекс Транс» прав пайовиків здійснюється за умови особистої присутності пайовика в момент підписання із товариством прямого договору купівлі-продажу майнових прав.
17 травня 2018 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та Одеською міською радою було укладено додатковий договір (угоду) про поновлення договору оренди землі. Відповідно до вказаного додаткового договору строк дії договору оренди земельної ділянки продовжено до 17 травня 2023 року.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права від 10 квітня 2019 року  ТОВ «Олімпекс Транс» є правокористувачем квартирою АДРЕСА_5 , до моменту введення в експлуатацію або продажу майнових прав іншій особі з повною виплатою.
Постановою господарського суду Київської області від 12 березня 2020 року у справі № 911/1175/18 відкрито відносно ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бершадського С.М.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26 листопада 2020 року прийнято позовну заяву ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Бершадського С. М. № 15-10/20 від 15 жовтня 2020 року (вхідний № 3046/20 від 16 жовтня 2020 року) про стягнення з ТОВ «Олімпекс Транс» 227 096 824,85 грн до розгляду та відкрито провадження щодо розгляду даної позовної заяви у відокремленому провадженні у межах справи № 911/1175/18 про банкрутство ОК «Набережний Квартал-Жаботинського».
Задовольняючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання майнових прав та скасування рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі повністю сплатили вартість пайового внеску, а також враховуючи ту обставину, що введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язання про співпрацю та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, єдиним способом захисту позивачів є визнання за ними майнових прав на об`єкт нерухомості, що побудований за його кошти.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Загальними положеннями про зобов`язання передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).
Відповідно до статті 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 655, 656 ЦК Україниза договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.
Тлумачення вказаних норм дає можливість зробити висновок, що у ЦК Українивизначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.
Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).
У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні - як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна.
Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).
У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. The United Kingdom,№ 10741/84).
Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява N 44277/98).
В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.
У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.
Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.
Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
Нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування.
Встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю сплатили вартість пайового внеску за спірне нерухоме майно, а введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулося у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язання про співпрацю та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, суд першої інстанції правильно виходив із того, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання майнових прав на об`єкт нерухомості, побудований за її кошти, та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про визнання майнових прав.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18).
Також, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що обидві сторони – ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» при укладенні договору співпраці усвідомлювали, з яких джерел відбувається будівництво об`єкту та які наслідки тягне залучення коштів фізичних осіб - передачу відповідних квартир після введення об`єкту в експлуатацію, оскільки на майбутнє визначили між собою порядок передачі пайовикам майна, створеного за рахунок їх паїв у вигляді квартир, окремих приміщень.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши докази у справі, дійшов правильного висновку про те, що, уклавши договір про сплату пайових внесків, ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» не лише засвідчив вступ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у члени кооперативу, а і розпорядився своїм майном - майновими правами на спірний об`єкт нерухомості.
Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за таких підстав.
Відповідно до статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи:
1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку);
2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів);
3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта.
Згідно з пунктами 3, 4 статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва на підставі рішення суду, що набрало законної сили, проводиться за правилами, визначеними частинами першою-третьою цієї статті.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 331 ЦК України державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва здійснюється лише у випадку, якщо щодо такого об`єкта необхідно укладення правочину (розпорядження об`єктом). На цьому наголошено також у пункті 6 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», згідно з яким правочини, щодо нерухомого майна, вчиняються лише тоді, коли право власності на це майно зареєстровано відповідно до закону.
Судом було встановлено, що документи, які стали підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м, номер 45, не відповідають вимогам статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Судові рішення, надані державному реєстратору, не засвідчують підстави виникнення права власності. Судові рішення, зазначені як підстава для проведення державної реєстрації (постанова Одеського апеляційного Господарського суду у справі № 916/3315/16 від 02 листопада 2017 року, постанова Північного апеляційного Господарського суду у справі № 911/1175/18 від 12 березня 2019 року, рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/3315/16 від 01 серпня 2017 року, ухвала Господарського суду Київської області у справі № 911/1175/18 від 08 листопада 2018 року) не встановлюють набуття речових прав на нерухоме майно - майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м, номер 45.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що для проведення державної реєстрації нерухомого майна на підставі рішення суду, воно має набрати законної сили та стосуватись саме права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно. Оскільки вищезазначені рішення судів не стосуються прав на майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м, номер 45, як на окремий об`єкт нерухомого майна, такі рішення не могли бути підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, а також для проведення державної реєстрації майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м, номер 45.
Крім того, на момент реєстрації відповідач не мав документу, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, оскільки даний документ був скасований.
Так, для державної реєстрації ТОВ «Олімпекс Транс» було надано дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: ІУ115143360956, виданий 02 грудня 2014 р., видавник: ДАБІ.
Проте, на момент подачі документів та державної реєстрації прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м, номер 45, даний дозвіл на виконання будівельних робіт був скасований, а новий дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: ІУ 113192320665 ТОВ «Олімпекс Транс» отримало лише у серпні 2019 року.
Отже, заявником не було подано документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт.
При розгляді заяви та документів доданих до неї державний реєстратор перш за все повинен пересвідчитись у відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав.
Виключний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначений статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:
- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Однак, державний реєстратор в порушення норм чинного законодавства не відмовив у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.
З урахуванням викладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 947/25597/19 (провадження № 61-3768св21).
Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Олімпекс Транс» про те, що судом не була надана належна оцінка встановленими судовими рішеннями обставин справи, докази які були надані до суду та внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом ухвалене незаконне рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскількисудом у відповідності до вимог ст.ст. 76, 76, 81 ЦПК Україниобґрунтовано була надана оцінка всім наявним в матеріалах справи доказам, наданими учасниками справи, у зв`язку з чим, суд першої інстанції у відповідності до вимог закону визнав за позивачами майнові права на спірний об`єкт нерухомого майна, а також визнав протиправним та скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, взявши до уваги те, що позивачами повністю була сплачена вартість пайового внеску, а державним реєстратором була проведена державна реєстрація об`єкту нерухомостіз порушеннямЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Крім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.
Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 1 2 жовтня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра