Номер провадження: 33/813/1116/22
Номер справи місцевого суду: 521/11869/21 
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я. 
Доповідач Приходько Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28.10.2022                                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Приходько Л. А., секретар судового засідання Куріньова Л.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Топунової Анни Миколаївни на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, 
встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеса від 05 липня 2022 року у задоволенні клопотання адвоката Топунової А.М. про закриття провадження по справі на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовлено. Притягнено ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 26 грн.
Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16 липня 2021 року о 04 годині 10 хвилин у м. Одесі по вул. Овідіопольська дорога, 3/4, керував транспортним засобом мопедом Honda Dio, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриття обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у лікарі нарколога - відмовився, що було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №012104, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою захисник ОСОБА_1 - адвокат Топунова А.М., подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована порушенням процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а також відсутністю в матеріалах справи доказів наявності вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Одночасно адвокат Топунова А.М. звернулася до суду із клопотанням про поновлення строків апеляційного оскарження, посилаючись на те, що копія ухваленої судом постанови отримана нею лише 06 вересня 2022року.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Топунова А.М. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у клопотанні та скарзі, просила поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, копія ухваленої судом постанови йому для відома не направлялася, а була отримана адвокатом Топуновою А.М. згідно із поданою нею заявою лише 06 вересня 2022 року (а. с.36).
Апеляційна скарга подана (передана до кур`єрській службі доставки) 09 вересня 2022 року та отримана судом 12 вересня 2022 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а. с.37).
Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту вручення скаржнику копії оскарженої постанови у іншу, ніж зазначена в клопотанні, дату, апеляційний суд вважає, що наведена обставина перешкоджала вчиненню ними необхідних процесуальних дій з дотриманням встановленого законом строку, тому цей строк підлягає поновленню як пропущений із поважних причин.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №012104 від 16 липня 2021 року та відеозапис з портативних відеореєстраторів, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Запунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого  статтею 130 КУпАП.
Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності(абзац 2 пункт 27).
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, в редакції Закону України №1231-ІХ від 16.02.2021, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з долучених до матеріалів справи відеозапису з портативних відеореєстраторів №1308 та №1628 вбачається, що ОСОБА_1 керуючи мопедом по Овідіопольській дорозі, зробив спробу втекти від автомобіля патрульної поліції, який рухався з проблисковими маячками червоного та синього кольору, "скинувши" на ходу пасажира, однак поліцейські наздогнали його та примусили зупинитися (диск 1/2 файл IMG_3951). У зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) йому були роз`яснені процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від такого огляду (диск 2/2, файл 01628@20210711607140910, починаючи з 04:17:30 до закінчення запису на файлі). На неодноразові питання поліцейського щодо проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 тривалий час ухилявся від відповіді, проте об 04:21:16 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відповівши: "ні", що зафіксовано у файлі 01628@2021071607191010 (диск 2/2). Після чого поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні  статті 251КУпАП, сукупністю належних та допустимих доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №012104 від 16 липня 2021 року року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою та відеозаписом портативного відеореєстратора. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриття обличчя,  виявлені працівниками поліції 16 липня   2021 року  у   ОСОБА_1 ,  відповідно до  пункту 3 розділу 1 Інструкції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130КУпАП.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом (мопедом), тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 16 липня 2021 року о 04:10 годині керував мопедом Honda Dio, без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими.
Так, посилання захисника Топунової А.М. на те, що відповідно до вимог частини 2 статті 266 ЦПК України в редакції чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, не ґрунтуються на законі, скільки Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" №1231-ІХ від 16.02.2021, яким частину 2 статті 266 КУпАП викладено у новій редакції, згідно якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише у в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, набрав чинності 17 березня 2021 року. Отже на час складання протоколу, 16 липня 2021 року, присутність двох свідків під час проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису, законом не вимагалась. 
Також не спростовують висновки суду доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи копії направлення на медичний огляд ОСОБА_1 .
Так, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачає оформлення поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та визначає її форму( пункт 8 розділу ІІ), відповідно до якої водія направляють у визначений заклад охорони здоров`я для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до частини 3 статті 266 КУпАП та пункту 7 розділу І Інструкції проведення огляду на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.
Зі змісту пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 зі змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів N 476(476-2015-п) від 08.07.2015, N888 (888-2015-п) від 28.10.2015, вбачається, що водій транспортного засобу, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, у разі його відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами. 
Аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що метою оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу є проходження водієм у відповідному закладі охорони здоров`я огляду з метою виявлення стану його сп`яніння у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з результатами такого огляду.
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився не тільки від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також і від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, підстави для складання такого направлення у поліцейських не виникли.
Крім того, сама по собі відсутність в матеріалах справи копії направлення на медичний огляд не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки досліджені судом докази, у їх сукупності в повному обсязі підтверджують факт пропонування працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема і в медичному закладі, та відмову ОСОБА_3 від проходження такого огляду. 
Посилання захисника Топунової А.М. на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо здійснення поліцейськими особистого огляду ОСОБА_1 із зазначенням даних понятих не впливають на правильність висновків суду. Так, як встановлено судом зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП. 
Зі змісту частини 5 статті 264 КУпАП вбачається, що про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання. Отже законом визначений альтернативний спосіб оформлення особистого огляду чи огляду речей, і відсутність такого запису саме у протоколі про адміністративне правопорушення не свідчить про невідповідність змісту протоколу вимогам закону та не впливає на встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні правопорушення.
Непогодження з діями працівників поліції щодо неоформлення особистого огляду можуть бути підставою для оскарження у встановленому законом порядку таких дій, а не для закриття провадження у справі.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень статей 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд, з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті  130КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Керуючись статтею 247, 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити Топуновій Анні Миколаївні , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Топунової Анни Миколаївни - залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського
апеляційного суду                                                                Л.А. Приходько