УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року
м. Київ
Справа № 583/727/16-к
Провадження № 51 – 818 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши клопотання, яке за своїм змістом є касаційною скаргою, засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
встановив:
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ст. ст. 121 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни та зараховано у строк покарання, призначеного ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення з 14 січня 2016 року по 1 вересня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року, засудженому ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 24 червня 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу засудженого та скасовано ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року. Цією ж ухвалою на підставі ст. ст. 4, 5 КК України, ст. 72 ч. 5 КК України в редакції закону України № 838 – VІІІ від                       26 листопада 2015 року засудженому ОСОБА_4 зараховано за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року у строк покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення з 6 січня 2016 року по 13 січня 2016 року включно з розрахунку – один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Крім того, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від   03 грудня 2020 року, залишеною без зміни ухвалою Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року, повернуто заявникові клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році». 
Зі змісту клопотання, яке за змістом є касаційною скаргою, засудженого            ОСОБА_4 вбачається, що він просить розглянути його клопотання та змінити вирок в кримінальному провадженні щодо нього і перерахувати йому строк з                06 січня 2016 року по 24 червня 2020 року.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 1 п. 3 КПК України засуджений не зазначає конкретно яке (які) саме рішення суду він оскаржує. Необхідно уточнити у вступній та прохальній частині касаційної скарги суд (суди), який постановив судове рішення, що оскаржується, а також зазначити дату його постановлення. Вказана обставина позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити чи є оскаржуване судове рішення таким, що може бути переглянуте в касаційному порядку відповідно до               ст. 424 КПК України, а також визначити чи подана касаційна скарга у передбачений процесуальним законом строк, оскільки відповідно до ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Крім того, засудженому ОСОБА_4 також необхідно врахувати та виконати інші вимоги до касаційної скарги, визначені статтею 427 КПК України. 
Зокрема, відповідно до пунктів 4 та 5 зазначеної статті у касаційній скарзі необхідно зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, обґрунтувати її, зазначивши у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі засуджений не зазначає в чому саме, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень першої і апеляційної інстанцій відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і не наводить доводи на обґрунтування цього. 
Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу,має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 5 КПК України засуджений ОСОБА_4 не зазначив свою вимогу до суду касаційної інстанції щодо оскаржуваних судових рішень, яка має буди сформульована з врахуванням повноважень касаційного суду, передбачених ст. 436 КПК України. 
Засудженому ОСОБА_4 також необхідно врахувати вимоги глави 32 КПК України та своє повторне звернення викласти у формі касаційної скарги, оскільки провадження в суді касаційної інстанції передбачає саме таку форму оскарження судових рішень.   
У разі потворного звернення засудженому ОСОБА_4 необхідно враховувати вимоги ст. 425 КПК України, скласти відповідну касаційну скаргу, адресувавши її Верховному Суду, а не Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 Також Суд зазначає, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покараннявідповідно до ст. 72 ч. 5 КК України, про що вказується у касаційній скарзі засудженого, може бути вирішене за наявності відповідних підстав в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3