П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/1020/22	

Категорія: 106030000                                                                                                            
                                                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л. Р.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення:  м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.
             
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якому просить:
визнати протиправними дії Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо застосування вересня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу в період з 13.09.2016 по 28.02.2018 включно;
зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку  нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року в сумі 57370,38 грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу”, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум.
визнати протиправною бездіяльність Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 14.07.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078.
зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку  нарахувати і виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн., за період з 01.03.2018 по 14.07.2019 включно в сумі 73426,02 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу”, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) вересень 2015 року в сумі 5110,30 грн. Проте позивач вважає, що відповідачем визначено неправильно базові місяці та виплачено індексацію грошового забезпечення в значно меншому розмірі, а саме: 5110,30 грн. замість 62492,09 грн. На думку позивача, за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року базовий місяць має бути січень 2008 року, що підтверджено судового практикою Верховного Суду та листами Міністерства оборони України.
За період з 01.03.2018 року по 14.07.2019 року позивачу виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення в сумі 844,48грн.
Проте відповідачем в порушення абзаців 4,,6 п. 5 постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 не виплачено на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. в місяць. Таким чином, на думку позивача, відповідачем за період з 01.03.2018 року по 14.07.2019 року не було виплачено позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення на загальну суму 73426,02 грн.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено частково.
Визнано протиправними дії Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо застосування вересня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято без урахування висновків Верховного Суду викладених у постановах від 28.09.2022 року у справі № 400/1119/21 та від 28.09.2022 року у справі № 560/3965/21. Так єдиним визначеним законодавцем методом визначення чи належить позивачу фіксована індексація  грошового  забезпечення  у  березні  2018 року  є визначення суми, яка належна позивачу  до  виплати із застосуванням базового місяця  січень 2008  року  за  виключенням суми збільшення  грошового  забезпечення позивача в березні  2018 року  в порівнянні  з  лютим  2018 року. З  зазначеного вбачається, що відповідач протиправно оминув вимоги абзаців  3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078  та починаючи  з  01 березня  2018 року  не виплачував позивачу індексацію   грошового  забезпечення, що розраховується як різниця між сумою  індексації  і розміром підвищення доходу.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311  КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України  суд  апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01 листопада 2017 року.
Записами у військовому квитку підтверджено, що позивач з 13.09.2016 року по 14.07.2019 року проходив військову службу у Херсонському зональному відділі Військової служби правопорядку.
Згідно з витягу із наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 12.07.2019 року №141 суд встановив що, старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 31 травня 2019 року № 8-РС за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 14 липня 2019 року виключено із списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення.
Позивач надіслав на адресу відповідача заяву від 25.04.2020 року з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення.
Проте відповіді на вказану заяву позивач не отримав, що стало підставою звернення до суду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/2185/20, залишеному без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2020 року зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 по 28.02.2018 року.
В решті позовних вимог, - відмовлено.
Щодо зобов`язання відповідача нарахувати на виплатити індексацію грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року та березень 2018 року, суд першої інстанції зазначив, що в цій частині позовні вимоги є передчасними.
На виконання рішення суду по справі № 540/2185/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) вересень 2015 року в сумі 5110, 30 грн.
16.10.2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, проте відповідач відмовив у наданні вказаних довідок, що підтверджується листом від 15.11.2021 року №1640/пр.
Відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення (Додаток №10 до позовної заяви) позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року при умові базового місяця вересень 2015 року в сумі 5121,71 грн.
Також відповідно до вказаного розрахунку позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 14.07.2019 року в сумі 844,48 грн.
Позивач не погодившись з наведеним нарахуванням індексації грошового забезпечення за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 14.07.2019 року, звернувся до суду.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не вересень 2015 року чи інший базовий місяць, а тому прийшов до висновку що з огляду на встановлення судом протиправних дій, позовні вимоги належать задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018  року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.
При цьому прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині виплати суми 57370,38 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, не належать задоволенню, оскільки нарахування індексації грошового забезпечення та здійснення відповідної компенсації обов`язкових платежів входить до дискреційних повноважень відповідача та є втручанням у діяльність суб`єкта владних повноважень.
Також вказав, що відповідачем не нараховано суму індексації за лютий 2018 року відповідно до висновків суду викладених у цьому рішенні, відповідно, відсутні можливості на час розгляду справи щодо визначення чи розмір підвищення грошового доходу перевищує чи не перевищує суму індексації. Тому, враховуючи викладені та встановлені судом обставини, з урахуванням того, що відповідачем була нарахована та визначена індексація грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по липень 2019 року та не підтверджена правомірність застосування абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 на час розгляду справи, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими відповідними доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 43 Конституції  України  визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу  від  визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди  за  працю захищається законом.
За  приписами ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону  України  № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне,  грошове  та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику  у  сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади  відповідно до  їх компетенції розробляють та вносять   у   встановленому   порядку   пропозиції щодо  грошового  забезпечення військовослужбовців.
До  складу  грошового  забезпечення входять: посадовий оклад, оклад  за  військовим званням; щомісячні додаткові види  грошового  забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види   грошового  забезпечення.  Грошове  забезпечення визначається залежно  від  посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.  Грошове  забезпечення підлягає  індексації відповідно до  закону.
Згідно зі ст. 18 Закону  України  "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію  доходів населення,  яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх  грошових доходів  в умовах зростання цін, віднесено  до  державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно  від  форми власності.
Водночас, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності  населення України  в умовах зростання цін  з  метою дотримання встановлених Конституцією  України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня  населення України,  умови та порядок  проведення індексації грошових доходів населення  визначаються Законом  України від  03.07.1991 № 1282-XII "Про індексацію  грошових доходів населення" та  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003  № 1078 "Про  затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".
Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).
Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ  у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до  п.5 Порядку №1078  (в редакції станом на 01.03.2018) у  разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються  відповідно до  законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених  у пункті  2 цього  Порядку,  значення індексу споживчих цін  у  місяці, в якому відбувається підвищення, приймається  за 1  або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для  проведення  подальшої  індексації  здійснюється  з  місяця, наступного  за  місяцем підвищення зазначених  грошових доходів населення.
Сума  індексації  у  місяці підвищення  грошових доходів, зазначених  у абзаці першому   цього   пункту,  не нараховується, якщо розмір підвищення  грошового  доходу перевищує суму   індексації,   що склалася  у  місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення  грошового  доходу не перевищує суму  індексації,  що склалась  у  місяці підвищення доходу, сума  індексації у  цьому місяці визначається  з  урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою  індексації  і розміром підвищення доходу.
У  разі зростання заробітної плати  за  рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума  індексації  не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.  У  разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу),  у  місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До  чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються   відповідно до  законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з  урахуванням виплат на необхідний догляд  за  потерпілим) та членам їх сімей,  до  визначеної суми  індексації  додається сума   індексації,   яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу   індексації, зазначеного  у пункті  1-1  цього  Порядку.
Враховуючи приписи  абз. 1, п. 5 Порядку №1078  вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін  за 1  або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення окладів особи.
З  01.03.2018 року  набрала чинності  постанова  Кабінету Міністрів   України   «Про  грошове   забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»   від  30.08.2017 № 704,  якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
Таким чином, для оскаржуваного  періоду з  01.03.2018  по 09.08.2018 включно  індекс споживчих цін  за 1  або 100 є встановленим в березні  2018 року.
Відповідно до  офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики  України, з  квітня  2018 року  по листопад  2018 року  індекс споживчих цін не перевищував 103%.
Разом  з  тим,  у  контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми  індексації у  місяці підвищення  грошових доходів,  а також виплати визначеної суми  індексації до  чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано  абзацами  третім, четвертим,  шостим пункту 5 Порядку  № 1078.
Відповідно до  абзаців  3, 4, 6 пункту 5 Порядку  № 1078 сума  індексації у  місяці підвищення   грошових доходів,  зазначених  у абзаці першому  цього  пункту,  не нараховується, якщо розмір підвищення  грошового  доходу перевищує суму  індексації,  що склалася  у  місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення  грошового  доходу не перевищує суму  індексації,  що склалась  у  місяці підвищення доходу, сума  індексації у  цьому місяці визначається  з  урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою  індексації  і розміром підвищення доходу.
До  чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються   відповідно до  законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з  урахуванням виплат на необхідний догляд  за  потерпілим) та членам їх сімей,  до  визначеної суми  індексації  додається сума   індексації,   яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу   індексації,   зазначеного  у пункті  1-1 цього  Порядку.
У випадку, передбаченому п. 5 Порядку №1078, слідує, що якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця (різниця між окладами до та після підвищення) є більшим, ніж розмір індексації в місяці підвищення (яка мала би бути нарахованою, якщо б не було підвищення окладу), то індексація в цьому випадку дорівнює 0.
Однак, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця є меншим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, то індексація в цьому випадку розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення окладу.
Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд вважає  за  необхідне зазначити, що підвищення посадового окладу  у  певному місяці не тягне  за  собою безумовне припинення виплати  індексації у  подальших  періодах.
В даному випадку, суб`єкту владних повноважень необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою  індексації  і розміром підвищення доходу відповідної особи.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати  індексації у  місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму  індексації,   що склалася  у  місяці підвищення цього  грошового  доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення  грошового  доходу особи суму  індексації,  що склалася  у  місяці його підвищення.
Якщо розмір підвищення  грошового  доходу перевищує суму  індексації,  що склалася  у  місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення  грошового  доходу не перевищує суму  індексації,  що склалась  у  місяці підвищення доходу, то сума  індексації у  цьому місяці визначається  з  урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою  індексації  і розміром підвищення доходу. При цьому,  до  чергового підвищення тарифних ставок (окладів)  до  визначеної суми  індексації  додається сума  індексації,  яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу  індексації,  зазначеного  у пункті  1-1  Порядку №1078.
Суд звертає увагу на те, що  відповідно до  вимог ЗУ   «Про індексацію  грошових доходів населення»  та  Порядку  № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення  грошового  доходу працівника та суми  індексації,  що склалася  у  місяці підвищення цього  грошового  доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення  грошового  доходу працівника над сумою  індексації,  що склалася  у  місяці його підвищення  з  метою вирішення питання про наявність підстав для виплати  індексації у  місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.
Отже, для вирішення заявлених позовних вимог позивача має значення розмір індексації грошових доходів, який обчислюється з урахуванням базового місяця та міг би бути виплачений у березні 2018 року.
Відповідно до ч.1  ст.2 КАС України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Виходячи зі змісту вказаних положень адміністративного процесуального законодавства, захисту в адміністративному суді підлягають лише порушені права чи інтереси особи, яка звернулась із адміністративним позовом.
Відтак, приймаючи до уваги те, що розрахунок індексації за період з 13.09.2016 року по 28.02.2018 року з визначенням базового місяця січня 2008 року відповідачем ще не було проведено, відповідно право щодо нарахування і виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року відповідно до абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 у розумінні положень  ст.2 КАС України  не є порушеним.
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем не нараховано суму індексації за лютий 2018 року відповідно до висновків суду викладених у цьому рішенні, відповідно, відсутні можливості на час розгляду справи щодо визначення чи розмір підвищення грошового доходу перевищує чи не перевищує суму індексації.
Отже, апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
                                                            Повний текст постанови складено та підписано 20 грудня 2022 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова