ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року 
м. Київ
справа №540/198/19
адміністративне провадження № К/9901/38811/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючої судді - Блажівської Н.Є.,
суддів: Дашутіна І.В., Шишова О.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент»
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2021 року (головуюча суддя Турецька І.О., судді: Стас Л.В., Шеметенко Л.П.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент»
до Митниці ДФС у Херсонській області Автономній республіці Крим та м. Севастополі (правонаступник Чорноморська митниця Держмитслужби)
треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Запорізька митниця ДФС України, Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Управління Служби безпеки України в Херсонській області, Управління Служби безпеки України в Запорізькій області
про визнання протиправними дій, бездіяльності та стягнення понесених витрат на проведення операції з митного огляду (переогляду) товару,
ВСТАНОВИВ
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду
Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент» (надалі також - Позивач, ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент», скаржник) звернулось до суду з позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  (правонаступник Чорноморська митниця Держмитслужби; надалі також - Відповідач), в якому просило:
- визнати протиправними дії щодо часткового переогляду товарів прокат (рулони гарячекатані та холоднокатані) на судні т/х Нафторудовоз-45М (Nefterudovoz-45М), що оформлений на митному посту Запоріжсталь Запорізької митниці ДФС у митному режимі експорт ПАТ Запоріжсталь за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року на підставі доручення ВБКОЗ УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315, які проведено у період з 13 вересня 2017 року по 14 вересня 2017 року включно, та щодо повного переогляду товарів «прокат (рулони гарячекатані та холоднокатані)» на судні т/х Нафторудовоз-5М (Nefterudovoz-45М), що оформлений на митному посту Запоріжсталь Запорізької митниці ДФС у митному режимі експорт ПАТ Запоріжсталь за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року на підставі доручення ВБКОЗ УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315, який проведено у період з 2 жовтня 2017 року по 5 жовтня 2017 року включно;
- визнати протиправними дії щодо затримки судна т/х Нафторудовоз - 45М (Nefterudovoz-45М) для здійснення повного переогляду товарів прокат (рулони гарячекатані та холоднокатані) за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року на підставі доручення ВБКОЗ УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315, яке мало місце у період з 29 вересня 2017 року по 5 жовтня 2017 року включно;
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» 571551,43 грн, у тому числі ПДВ, в якості відшкодування витрат на проведення операцій з митного огляду (переогляду) товару, заявленого до митного оформлення за попередньою митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року;
- стягнути на користь ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» понесені витрати на проведення операції з митного огляду (переогляду) товару, заявленого до митного оформлення за попередньою митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року у сумі 571551,43 грн, у тому числі ПДВ.
В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначалось про порушення Відповідачем приписів частини 5 статті 338 Митного кодексу України (надалі також - МК України), які унормовують, що огляд (переогляд) товарів, може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Наголошував, що нормою частини другої статті 325 МК України передбачено, що витрати на проведення операцій навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Позивач наполягав, що за наслідком незаконного переогляду товару та затримку судна він поніс значні збитки.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено цей строк.
Постановляючи цю ухвалу суд виходив з того, що упродовж 2018 року Позивач неодноразово звертався до Відповідача та третіх осіб із заявами для з`ясування питання щодо підстав проведення огляду (вересень 2017 року) та переогляду (жовтень 2017 року) вантажу, а також відшкодування витрат, понесених підприємством унаслідок незаконного переогляду. Наслідком переписки стало з`ясування Позивачем обставин, що стали підставою для визнання протиправними дій, а отже і звернення до суду, а також Позивач вживав заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку - отримати відшкодування збитків за перезважування вантажу.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  щодо проведення у період з 2 жовтня 2017 року по 5 жовтня 2017 року повного переогляду товарів «прокат (рулони гарячекатані та холоднокатані)» на судні т/х «Нафторудовоз-45М», що оформлений за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року на підставі доручення УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315; визнано протиправними дії Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо затримки у період з 29 вересня 2017 року по 5 жовтня 2017 року судна т/х «Нафторудовоз - 45М» для здійснення повного переогляду товарів «прокат (рулони гарячекатані та холоднокатані)» за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року; визнано протиправною бездіяльність Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо не відшкодування ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» витрат на проведення операцій з митного огляду (переогляду) товару у період з 2 жовтня 2017 року по 5 жовтня 2017 року за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року; стягнуто з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент» понесені витрати на проведення операції з митного огляду (переогляду) товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року у сумі 408751 грн 47 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 9 квітня 2021 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалюючи таке рішення суд касаційної інстанції вказав на те, що апеляційний суд не надав жодної правової оцінки питанню дотримання Позивачем строку звернення до суду попри те, що означені доводи були серед основних, яким було вмотивовано апеляційну скаргу. Суд звернув увагу, що апеляційним судом не надано оцінки й доводам митного органу про те, що Позивач не звертався до керівника митного органу зі скаргою на дії посадових осіб, тому відсутні підстави вважати, що Позивачем вчинялись дії із досудового врегулювання спору в частині вимог щодо визнання протиправними дій про здійснення часткового та повного переогляду вантажу та затримки судна. Верховний Суд відзначив, що питання дотримання строку звернення до суду та наявності поважних причин для його поновлення першочергово має бути вирішене судом, натомість суд апеляційної інстанції у цій частині рішення суду першої інстанції не переглянув, незважаючи на наявність доводів митниці в апеляційній скарзі
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2021 року скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року, а позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент» до Митниці ДФС у Херсонській області Автономній республіці Крим та м. Севастополі, правонаступником якої є Чорноморська митниця Держмитслужби про визнання протиправними дій, бездіяльності та стягнення понесених витрат на проведення операції з митного огляду (переогляду) товару залишено без розгляду.
1.2. Короткий зміст оскарженого судового рішення
Підставою для ухвалення рішення про залишення позовної заяви без розгляду слугували висновки суду апеляційної інстанції про пропуск Позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом та не надання належних та допустимих доказів поважності причин пропуску цього строку.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що для оскарження дій, бездіяльності та спричиненої митницею шкоди строк звернення до суду становить шість місяців. При цьому, обов`язкове досудове врегулювання цього спору законом не встановлено, але й заходів досудового врегулювання спору Позивачем не вживалось. Апеляційний суд врахував, що положеннями статей 25 - 27 МК України передбачено звернення до митного органу зі скаргою на протиправність його дій та бездіяльності. Крім того, Позивач повинен був вчиняти певні дії щодо вирішення конфлікту із урахуванням строку, встановленого законом для звернення до суду з адміністративним позовом.
Натомість Позивачем не подавалися скарги відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» щодо оскарження дій, бездіяльності та рішень митного органу, а перше звернення Позивача до митниці, яке було пов`язане, в першу чергу, з відшкодуванням шкоди, відбулося майже через рік після її заподіяння (29 жовтня 2018 року).
Судом апеляційної інстанції також враховано висновки Херсонського окружного адміністративного суду в ухвалі від 21 січня 2019 року  у справі №540/23/19, якою позовну заяву ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення в солідарному порядку понесених витрат на проведення операції з митного огляду (переогляду) було повернуто позивачу. Як встановлено судом апеляційної інстанції предмет позову у справі №540/23/19 є тотожним предмету спору в даній справі з єдиною відмінністю у кількості відповідачів, до яких заявлені вимоги. Водночас, суд апеляційної інстанції зауважив, що ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» не було оскаржено в апеляційному порядку ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року, натомість позивач обрав інший спосіб захисту, звернувшись повторно з позовом тільки до митного органу і заявивши про поважність пропуску строку звернення до суду за аналогічними підставами.
1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись із судовим рішеннями апеляційного суду Позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Заперечуючи проти доводів касаційної скарги Відповідач просить відмовити ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» в задоволенні касаційної скарги, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
26 травня 2017 року між АСК «Укрречфлот» (Фрахтувальник) та ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» (Судновласник) укладений договір фрахтування, відповідно до якого судно «Нафторудовоз-45М» здійснює перевезення вантажу від вантажовідправника ПАТ «Запоріжсталь» до безпечного порту Мармурового моря або Самсун, або порт Східної Греції в опціоні Фрахтувальника.
Згідно з митною декларацією UA 112070/2017/013454 ПАТ «Запоріжсталь» виконуючи митне оформлення в Митниці ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі направляє товар «сталь в рулонах» до країни призначення Туреччини.
4 вересня 2017 року в акваторії р. Дніпро (47-42, 36 N, 35-08, 11Е) у зв`язку з проведенням аварійно-рятувальних робіт на судні «Нафторудовоз-45М» відбулося перевантаження частини вантажу (рулонів стальних) на несамохідну баржу № П-3202. Перевантаження здійснювалося під митним контролем та у присутності представників митного органу, у тому числі - УСБУ в Запорізькій області. Відповідно до коносаменту та по факту на борту знаходилося 242 «рулони стальні», 150 з яких перевантажено на баржу, а на судні «Нафторудовоз-45М» залишилося - 92 рулони. Втрат та псування вантажу не зафіксовано.
5 вересня 2017 року УСБУ в Запорізькій області видало Запорізькій митниці ДФС доручення №59/3/4-1805нт про забезпечення у період з 5 вересня 2017 року по 5 жовтня 2017 року огляду (переогляду) товарів, що переміщується від ПАТ «Запоріжсталь» та заявлених за періодичною митною декларацією №12070/2017/013454 на адресу підприємства «Yucel Boru Ve Profil Endustrisi A.S.» (Туреччина).
7 вересня 2017 року УСБУ в Херсонській області видало Херсонській митниці ДФС України доручення №71/14/141-3315 про забезпечення у період з 8 вересня 2017 року по 8 жовтня 2017 року огляду (переогляд) товару, який знаходиться на т/х «Нафторудовоз-45М», заявленого за періодичною митною декларацією №12070/2017/013454. Підстава - стаття 18 Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», статті 7, 10 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», пункт 4 статті 558 Митного кодексу України та кримінальне провадження.
8 вересня 2017 року Запорізька митниця ДФС надіслала Херсонській митниці ДФС лист №464/72/08-70-20-01, у якому йдеться про те, що судно «Нафторудовоз-45М» перевізника ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» прямує до судноремонтного заводу для здійснення поточного ремонту, на території якого наявна зона митного контролю та технічні можливості проведення митного огляду вантажу, у зв`язку з чим, просить здійснити переогляд вантажу, що переміщується на підставі МД типу ЕК 10 РР №UA112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року та провести перезважування вантажу.
11 вересня 2017 року між ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» (Замовник) та ТОВ «Смарт-Мерітайм Груп» (Виконавець) укладено договір на обробку вантажу №29-11092017, за умовами якого Виконавець здійснює навантажувальні розвантажувальні роботи товару (сталь у рулонах), який поступатиме водяним транспортом. Види робіт передбачені у пункті 2.1. цього Договору.
У період з 13 по 14 вересня 2017 року, на підставі доручення УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315 Митницею проведений частковий митний огляд товару (92 вантажних місця) з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів даним, зазначеним у митній декларації №UA112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року. За результатами огляду складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 112070/2017/013454, яким зафіксовано, що в частині оглянутих місць невідповідностей не виявлено.
29 вересня 2017 року експедитором АСК «Укррічфлот» подано до Митниці доручення на завантаження експортних товарів за ВМД №UA112070/2017/013454 на загальну кількість місць 242; вантажовідправник ПАТ «Запоріжсталь», вантажоотримувач Туреччина, проте в цьому було відмовлено. Того ж дня ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» письмово проінформувало керівника Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про незаконні дії її посадових осіб в частині відмови у наданні дозволу на навантаження т/х «Нафторудовоз-45М».
У період з 02 по 05 жовтня 2017 року на підставі доручення УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315 Митницею проведений повний митний огляд товару (242 вантажних місця) з повним зважуванням ваги брутто. За результатами проведеного огляду невідповідностей не виявлено, про що складено акт про огляд (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 112070/2017/13454.
24 січня 2018 року ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» звернулося до Херсонської митниці ДФС із заявою про надання пояснень щодо підстав та порядку здійснення робіт по перезважуванні товару, отримавши 19 лютого 2018 року відповідь із поясненнями митного органу щодо законодавчих підстав для проведення переогляду товару «прокат (рулони гарячекатані та холоднокатані)» на судні т/х «Нафторудовоз-45М» у період вересня-жовтня 2017 року.
29 жовтня 2018 року ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» одночасно звернулося до ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, Митниці ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі з вимогою про відшкодування понесених ним витрат на проведення операції з митного огляду (переогляду) товару, заявленого до митного оформлення за попередньою митною декларацією UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року у сумі 571551,43 грн, додавши до вимоги документи, що підтверджують вказані витрати.
Аналогічні звернення були до УСБУ в Херсонській області та до Запорізької митниці ДФС.
Листом від 7 листопада 2018 року №11733/10/21-22-01-01-31 «Про розгляд вимоги» ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі повідомило Позивача про те, що відповідно до Положення про митницю ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, затвердженого наказом ДФС України від 2 травня 2018 року №242 «Про перейменування окремих територіальних органів ДФС у Херсонській області» митниця ДФС у Херсонській області є територіальним органом ДФС України та підпорядковується останньому. У зв`язку з чим, звернення Позивача направлено для розгляду до ДФС України для вирішення порушеного питання.
У листі від 14 листопада 2018 року № №71/14/141-3667 у відповідь на звернення Позивача щодо проведення заходів митного контролю вантажу, що переміщувався на судні «Нафторудовоз-45М» УСБУ в Херсонській області зазначено, що однією з підстав для проведення додаткового заходу митного контролю є доручення УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року №71/14/141-3315. Вказаний документ встановленої форми підготовлений за підстав та з дотриманням вимог, передбачених МК України і Вичерпним переліком підстав, за наявності яких може проводитися огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органів доходів і зборів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року №467.
16 листопада 2018 року Запорізькою митницею ДФС на вимогу Позивача щодо відшкодування витрат на переогляд товарів надано відповідь №1285/11/08-70-10 про те, що Запорізька митниця не брала участі у проведенні переогляду та перезважування товару, відтак відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування витрат.
5 грудня 2018 року митницею ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надіслано Позивачу лист №9482/21-70-18, зі змісту якого слідує, що огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Оскільки Відповідачем здійснено огляд та переогляд товару на підставі доручення УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року № 71/14/141-3315, з вимогою щодо відшкодування витрат на переогляд товарів доцільно звертатися до ініціатору митного огляду - УСБУ в Херсонській області.
6 грудня 2018 року УСБУ в Запорізькій області надіслано Позивачу лист про те, що переогляд вантажу проводився відділом митного оформлення №1 митного посту «Херсон-Порт» Митниці ДФС у Херсонській області Автономній республіці Крим та м. Севастополі на підставі його доручення від 5 вересня 2017 року №59/3/4-1805нт, згідно з яким підставою для проведення переогляду вантажу була контррозвідувальна справа, розголошення інформації щодо якої заборонено законодавством.
3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
У касаційній скарзі Позивач просить Суд скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи для продовження розгляду.
Посилаючись на положення статей 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) скаржник стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права ухваленням постанови, а не ухвали про залишення позову без розгляду.
Скаржник наполягає, що суд апеляційної інстанції не виконав вимог суду касаційної інстанції щодо перевірки підстав для поновлення Позивачу строку звернення до суду з цим позовом. При цьому суд апеляційної інстанції, на його думку, помилково дійшов висновку, що обставини, встановлені в ухвалі Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №540/23/19, не підлягають доказуванню, позаяк за нормою статті 78 КАС України звільнено від доказування обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили. Натомість, висновки суду, зроблені в іншій справі, не є обов`язковими.
Посилається на висновки Верховного Суду у постановах від 17 червня 2020 року у справі №607/4698/15-а та від 15 червня 2020  року у справі №0440/7010/18, зазначаючи про обов`язковість встановлення судом фактичних обставин справи з дотриманням об`єктивного підходу до дослідження доказів, встановлення їх достатності та повноти, всебічності, для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
3.2. Доводи Відповідача (особи, яка подала відзив на касаційну скаргу)
Заперечуючи проти доводів скаржника Відповідач акцентує на тому, що Позивач вже звертався з таким же позовом з таким же змістом із зазначенням тих же підстав для поновлення строків на звернення до суду з єдиною відмінністю: відповідачами у справі №540/23/19 було зазначено і Митницю ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі, і всі ті особи, які в розглядуваній справі зазначені третіми особами. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №540/23/19 Позивачу було відмовлено в поновленні строку на звернення з адміністративним позовом до суду. Ця ухвала суду у справі №540/23/19 ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» не була оскаржена в апеляційному порядку. Натомість Позивач повторно звернувся з ідентичним позовом до Митниці і заявив про поважність пропуску строку звернення до суду за аналогічними підставами.  
Підставою ухвалення оскаржуваного рішення є встановлення апеляційним судом факту пропуску Позивачем строків звернення до суду з позовом і відсутність підстав для його поновлення у цій справі.
Стверджує, що оскаржувані Позивачем події сталися у вересні-жовтні 2017 року, що не спростовується Позивачем. Тому Позивач помилково вважає його звернення до Відповідача 29 жовтня 2018 року (майже через рік з моменту оскаржуваних подій 2017 року) поважною підставою для поновлення строку звернення до суду, стверджуючи про спроби врегулювання спору у такий спосіб у досудовому порядку. Проте з будь-якими скаргами на дії чи бездіяльність посадових осіб митниці чи митного органу в позасудовому порядку, зокрема й у порядку, визначеному Митним кодексом України (надалі також - МК України), Позивач не звертався.
За відсутності визначених процесуальним законом підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом, суд апеляційної інстанції дійшов, на думку Відповідача, обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.  
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів скаржника і висновків суду апеляційної інстанції
Переглядаючи оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів скаржника у касаційній скарзі, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 КАС України встановлено для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Так, відповідно до частини першої статті 17 КАС України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Скасовуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 року у цій справі Верховним Судом у постанові від 9 квітня 2021 року зазначено про те, що у випадках коли досудове врегулювання спору не встановлене обов`язковою передумовою звернення до суду, вчинення особою дій із досудового вирішення спору має здійснюватись із урахуванням строку, встановленого законом для звернення до суду з адміністративним позовом. При цьому вчинення дій із звернення до суб`єкта з вимогами про відшкодування витрат в позасудовому порядку є правом особи, яке виключно залежить від волевиявлення останньої. Надаючи оцінку питанню поважності причин пропуску строку звернення до суду, суди мають враховувати час, протягом якого позивач вчинював дії з досудового врегулювання спору.
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі Позивач стверджував, що про порушення своїх прав він дізнався лише 5 грудня 2018 року, отримавши відповідь Митниці ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі за №9482/21-70-18 про відмову у відшкодуванні витрат на переогляд товару та затримки судна.
Як було встановлено судами попередніх інстанцій та стверджується Позивачем, 29 жовтня 2018 року ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» звернулось до Митниці ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі з вимогою про відшкодування понесених ним витрат на проведення операції з митного огляду (переогляду) товару, заявленого до митного оформлення за попередньою митною декларацією №UА 112070/2017/013454 від 22 серпня 2017 року у сумі 571551,43 грн та отримало відповідь від 5 грудня 2018 року, у якій митним органом повідомлено, що оскільки огляд та переогляд товару здійснені на підставі доручення УСБУ в Херсонській області від 7 вересня 2017 року, вимога про відшкодування витрат має бути направлена до ініціатора огляду.
На виконання постанови Верховного Суду від 9 квітня 2021 року, судом апеляційної інстанції було перевірено поважність причин пропуску Позивачем строку звернення до суду з позовом із заявленими вимогами та встановлено відсутність підстав для поновлення цього строку. У таких висновках суд апеляційної інстанції виходив з того, що Позивачем не вчинялось дій у визначеному статтями 25 - 27 МК України порядку, спрямованих на оскарження дій, бездіяльності та рішень митного органу щодо часткового та повного переогляду товарів , які є предметом заявленого позову.
Главою 4 МК України унормовано оскарження рішень, дій або бездіяльності митних органів, їх посадових осіб та інших працівників і порядок розгляду звернень митними органами. Зокрема, згідно з частиною першою статті 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси. 
Статтею 25 МК України визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності митних органів, їх посадових осіб та інших працівників до посадових осіб та органів вищого рівня, згідно з частиною п`ятою якої скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митниці, спеціалізованого митного органу, митної організації подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Частиною ж першою статті 26 МК України передбачено, що вимоги до форми і змісту скарг та інших звернень громадян, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду, а також відповідальність за порушення законодавства про звернення громадян визначаються Законом України «Про звернення громадян» та цим Кодексом.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, а Позивачем не спростовано та не доведено протилежного, скарги щодо оскарження дій, бездіяльності та рішень митного органу, з приводу яких подано позов у цій справі, Позивачем не подавалися. 
Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, інших належних та допустимих доказів на підтвердження поважності підстав пропуску встановленого строку звернення з позовом до суду Позивачем не наведено. 
Обґрунтовано враховано апеляційним судом й те, що звернення Позивача до митного органу 29 жовтня 2018 року відбулось майже через рік після того як відбулися спірні події (вересень-жовтень 2017 року) та стосувалося питання відшкодування понесених витрат на огляд товару.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року у справі Уейт і Кеннеді проти Німеччини , пункт 43).
Отже, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.
Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному  вирішенні  справи  судами  їхні  рішення  не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, параграф 61).
Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Отже, законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Щодо посилань скаржника на постанови Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №607/4698/15-а та від 15 червня 2020  року у справі №0440/7010/18, колегія суддів зауважує на тому, що висновки Верховного Суду у наведених справах пов`язані з критеріями оцінки доказів та висновками здійсненими за результатами їх дослідження.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, у справі №607/4698/15-а судами першої та апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця про скасування рішення «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» в частині демонтажу тимчасової споруди. Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року, на яку посилається Позивач, рішення судів попередніх інстанцій скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, не з`ясовано обставин з приводу того, чи видавався позивачу паспорт прив`язки або інша документації щодо встановлення тимчасової споруди - об`єкта торгівельно-побутового призначення та чи були у відповідача визначені Порядком №244 підстави для демонтажу цієї тимчасової споруди.
У справі ж №0440/7010/18 судами першої та апеляційної інстанцій відмовлено в позові Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» про визнання протиправними та скасування наказів та податкових повідомлень-рішень. Скасовуючи рішення судів обох інстанцій та повертаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд у постанові від 15 червня 2020  року виходив з того, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки ані висновкам акта перевірки, ані доводам позивача, викладеним в позовній заяві та апеляційній скарзі, а також не встановлено предмета доказування у іншій частині позовних вимог.
У постанові від 19 травня 2020 року (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Натомість наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені у межах інших спірних правовідносин, за інших фактичних обставин справ, установлених судами, та є наслідком оцінки наявних у їх розпорядженні доказів.
Скаржник необґрунтовано також наполягає на тому, що в основу оскарженого судового рішення апеляційної інстанції покладено лише висновки Херсонського окружного адміністративного суду, викладені в ухвалі від 21 січня 2019 року у справі №540/23/19 без перевірки підстав для поновлення Позивачу строку звернення до суду з цим позовом. 
Як слідує із оскаржуваної постанови, судом апеляційної інстанції визнано обґрунтованими аргументи митниці про те, що Позивач не надав належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, попередньо встановивши, що Позивачем не вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору в частині оскаржуваних дій у межах заявленого позову. Водночас, суд апеляційної інстанції звернув увагу на зміст ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №540/23/19, якою позовну заяву ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» було повернуто, оскільки суд у цій справі дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з підстав досудового врегулювання спору.
При цьому судом апеляційної інстанції у справі, що переглядається, встановлено тотожність предмету спору в даній справі зі справою №540/23/19 з єдиною відмінністю у кількості відповідачів, до яких заявлені вимоги, а також те, що ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №540/23/19 Позивачем в апеляційному порядку оскаржена не була. Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку такій обставині зазначив про те, що Позивач обрав інший спосіб захисту, звернувшись повторно з позовом тільки до Митниці і заявивши про поважність пропуску строку звернення до суду за аналогічними підставами.
Решта доводів скаржника щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права ухваленням постанови також не утворюють підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки за змістом частини першої статті 321 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують. Інших аргументів, аніж ті, що вже були наведені Позивачем в судах попередніх інстанцій та яким вже надавалась правова оцінка, касаційна скарга не містить.
Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Отже, окреслені у статті 341 КАС України межі касаційного провадження не наділяють суд касаційної інстанції повноваженнями встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд враховує, що направляючи цю справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховним Судом у постанові від 9 квітня 2021 року вказувалось саме на необхідності надання судом апеляційної інстанції оцінки доводам Відповідача щодо безпідставності поновлення судом першої інстанції строку звернення до суду з позовом у цій справі.
Враховуючи встановлені обставини цієї справи, на підставі їх дослідження та аналізу судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні надано належну юридичну оцінку доводам сторін в аспекті строку звернення до суду з позовом у цій справі, підстав не погодитися з якою судом касаційної інстанції не встановлено. Суд касаційної інстанції не вдається до їх переоцінки, оскільки об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене у цій постанові, Верховний Суд не встановив порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскарженого судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись статтями    343,    349,    350,    355,    356 КАС України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент» залишити без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя                                                                      Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                           І.В. Дашутін
                                                                                          О.О. Шишов