Ухвала
    
11 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 456/1165/19
провадження № 61-11132ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про стягнення витрат, понесених на ремонт квартири,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 визнати об`єктом спільного майна подружжя грошові кошти в сумі 9 400,00 доларів США, що в перерахунку становить 255 304,00 грн, які були витрачені на ремонт квартири АДРЕСА_1 , та стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3 134,00 доларів США, що в перерахунку становить 85 119, 00 грн, як грошову компенсацію, понесену ним на ремонт квартири АДРЕСА_1 , тому просив стягнути на його користь грошову компенсацію стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у розмірі 3 134 доларів США, що в перерахунку становить 85 119, 00 грн.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 42 559,50 грн витрат, понесених на ремонт квартири. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 42 559,50 грн витрат, понесених на ремонт квартири. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 04 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить в частині позовних вимог до  ОСОБА_1 скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення в частині позовних вимог до  ОСОБА_1 відмовити. 
ОСОБА_2 04 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить в частині позовних вимог до  ОСОБА_2 скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення в частині позовних вимог до  ОСОБА_2 відмовити. 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ціна позову у справі № 456/1165/19 становить 9 400,00 доларів США та не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
ОСОБА_2 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подані на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про стягнення витрат, понесених на ремонт квартири.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          І. О.  Дундар  
 
                                                                                                                      Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                            М. М. Русинчук