КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
12 грудня 2022 року                                                                                   м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи 760/22708/19 
Апеляційне провадження 22-ц/824/10581/2022 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі Кролівець О.В.
 
сторони          
позивач                       ОСОБА_1 
 
відповідач                  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
 
в с т а н о в и в :
 
            у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 , в якому  просив стягнути з відповідача 20 774, 00 доларів США боргу та                                           1 304, 49 доларів США річних.
            В обґрунтування позову посилався на те, що 23.12.2016 він надав відповідачу у борг 20 774, 00 доларів США, які останній мав повернути в строк до 01.07.2017. Проте, у  порушення умов договору взяті в борг кошти відповідач не повернув.
            Виходячи з цього, просить стягнути заборговану відповідачем суму та 3 % річних у розмірі 1 304, 49 доларів США в порядку виконання вимог ст. 625 ЦК України.
            Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2022 позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1  20 774, 00 доларів США боргу та 1 304, 49 доларів США річних. Вирішено питання про стягнення судового збору.
            Додатковим рішенням від 08.08.2022 стягнуто з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1 62 000 грн витрат на правничу допомогу.
            Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. А саме, суд не звернув уваги на те, що відповідно до копії розписки у відповідача відсутній обов`язок щодо повернення грошових коштів. Крім того, за клопотанням відповідача у справі призначено почеркознавчу експертизу. Проте така експертиза не була проведена з незалежних від відповідача причин, оскільки він не отримував рахунку на оплату експертизи, а сам проживає на території Донецька та не має можливості передати кошти на оплату експертизи. У призначенні повторної експертизи судом відмовлено. Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.
У відзиві представниця позивача ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою, за змістом якої ці кошти отримано в борг. Відповідачу та його представнику тричі направлявся рахунок на оплату експертизи, проте жоден з них не було оплачено. Представник відповідача ОСОБА_6   не заперечував факт отримання рахунку, а всі рахунки направлені задовго до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Відтак у відповідача не було перешкод для їх оплати.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представниця позивача ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
            Судом першої інстанції встановлено, що  23.12.2016 між сторонами укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу в борг                                     20 774, 00 доларів США.
            Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується власноручно складеною розпискою від 23.12.2016, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи (а.с. 137 т. 2). За змістом розписки відповідач зобов`язався повернути позику до 01.07.2017, проте  зобов`язання не виконав.
            Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт передачі грошових коштів у борг, а відповідач   не виконав зобов`язання щодо повернення боргу.
            Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
            Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
            Зідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
            На підтвердження укладеного з відповідачем договору позики та передачу йому грошових коштів представниця позивача надала до суду оригінал розписки, наявність якої у позивача є свідченням як укладення між сторонами договору позики, так і не виконання відповідачем умов договору позики.
            Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
            Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
            З розписки про отримання грошових коштів від 23.12.2016 вбачається, що відповідачем  отримано в борг 20 774, 00 доларів США на строк до 01.07.2017.
            У розписці чітко зазначено, що грошові кошти взято у борг та зазначено строк, до якого ці кошти мають бути повернуті.
            Зміст розписки спростовує доводи апелянта про те, що відповідач не мав зобов`язання щодо повернення грошових коштів.
            Доводи представника апелянта про те, що між сторонами виникли інші правовідносини, а не правовідносини, що випливають з договору позики доказами не підтверджені.
            За клопотанням представниці відповідача ОСОБА_4 ухвалою суду від 07.08.2020 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання чи виконаний підпис на розписці від 23.12.2016 від імені ОСОБА_3 самим ОСОБА_3 чи іншою особою. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача. Проведення експертизи доручено  Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
            Разом з тим, відповідач не оплатив витрат на проведення експертизи, у зв`язку з чим справу було повернуто до суду.
            Рахунок на оплату вартості експертизи двічі направлявся відповідачу та його представникам.
            Вперше рахунок на оплату експертизи направлено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз22.01.2021. Після цієї дати у судовому засіданні 18.03.2021 був присутній безпосередньо ОСОБА_3 , у якого відбиралися зразки підпису.
            Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14.06.2021 від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надійшов лист від 19.03.2021 з проханням направити новий актуальний рахунок для здійснення оплати за проведення експертизи та 12.04.2021 на адресу ОСОБА_3 та на адресу представника ОСОБА_6 повторно було направлено рахунок на оплату вартості експертиз. Відповідно до рахунку № 4341 від 14.12.2021 вартість експертизи складає 6 864,40 грн.
            Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
            Оскільки відповідач ухилився від оплати витрат на проведення експертизи суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач не спростував ту обставину, що саме він підписав розписку про отримання у борг 20 774, 00 доларів США. Написання тексту розписки відповідачем не оспорювалося.
            Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував рахунок на оплату експертизи, а його представники не мали у розпорядженні грошових коштів та не мали права вносити ці кошти за відповідача колегія суддів вважає безпідставними.
            Вперше рахунок на оплату витрат на проведення експертизи було виставлено ще до того, як ОСОБА_3 особисто був присутнім у судовому засіданні, а тому останній не мав будь - яких перешкод оплатити цей рахунок.
            Відповідно до довіреності від 16.12.2019 ОСОБА_3 надав право представляти його інтереси у суді ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
            Відповідно до довіреності від 17.11.2020 ОСОБА_3 надав право представляти його інтереси у суді ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
            У обох довіреностях зазначено, що кожен із представників має право сплачувати державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі.
            У судовому засіданні представник відповідача не заперечував отримання рахунку на оплату вартості експертизи та факт неоплати цього рахунку.
            Посилання представника відповідача на те, що відповідач проживає у Донецьку, а тому не мав можливості сплатити витрати на проведення експертизи не можна визнати обгрунтованими, оскільки на час виникнення спору відповідач проживав за адресою АДРЕСА_1 , та з 14.06.2016 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення Солом`янського району м. Києва. Питання місця проживання відповідача було предметом апеляційного розгляду за його апеляційною скаргою на ухвалу про відкриття провадження. 
            При апеляційному перегляді справи представник відповідача зазначив, що відповідач на даний час проживає у м. Києві.
            Доказів про те, що відповідач знятий з обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення Солом`янського району м. Києва матеріали справи не містять.
            Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
            Відповідачу була надана можливість спростувати свій підпис на розписці шляхом проведення почеркознавчої експертизи, проте ОСОБА_3 на власний розсуд не забезпечив оплату за проведення експертизи, а тому саме він несе ризик настання  наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним таких дій.
            Оскільки будь - яких поважних причин не проведення відповідачем оплати за виготовлення висновку експерта судом не встановлено, клопотання про повторне призначення судової почеркознавчої експертизи на стадії апеляційного перегляду  колегією суддів відхилено.
            Доводи апеляційної скарги про те, що суд надав пріоритет швидкості розгляду справи, а не повноті дослідження обставин, які мають значення для справи є надуманими, оскільки тривалість розгляду справи у суді першої інстанції складає більше двох років та за цей час відповідач не надав будь - яких доказів на спростування доводів позивача.  
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції законне і обґрунтоване і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі. 
Представниця позивача у відзиві на апеляційну скаргу заявила клопотання про стягнення 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану на стадії апеляційного розгляду та додала копію додаткової угоди від 26.10.2022 до договору про надання правових послуг адвоката від 22.07.2019, відповідно до якої сторони узгодили, що вартість послуг адвоката є фіксованою та становить                     20 000 грн.
Представник відповідача будь - яких заперечень щодо не співмірності витрат на правничу допомогу не заявив. Пославшись на те, що дане питання необхідно узгодити з самим відповідачем. Наразі відзив разом з додатками направлено стороною позивача на адресу, вказану відповідачем у апеляційній скарзі ще 31.10.2022. Крім того, у сторони відповідача не було будь - яких перешкод для ознайомлення з матеріалами справи до судового засідання та узгодження позиції між представниками відповідача та самим відповідачем. Відтак колегія суддів при вирішенні питання виходить з того, що відповідачем не ставиться питання про зменшення судових витрат.
Розмір же витрат на правничу допомогу може бути зменшено лише за клопотанням іншої сторонни (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.  8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази щодо розміру витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 000 грн в рахунок відшкодування таких витрат.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 12 липня 2022 року залишити без змін.
Сягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Постанова складена 13.12.2022.

Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай

 Судді                                                                                    О. В. Немировська

                                                                                                          Т. І. Ящук