Справа № 308/13780/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       15 вересня 2022 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
       головуючого судді: Джуги С.Д.                        
       суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.                                        
       з участю секретаря: Жганич К.В.        
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Виконавчий комітет Холмківської сільської ради Закарпатської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 серпня 2021 року, головуючий суддя Данко В.М.,-
встановив:
У грудні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позову посилається на те, що 08 липня 2006 року вона - ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, відповідний актовий запис № 349. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та різних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати.
Окрім того, вказує, що вона, як мати їхнього малолітнього сина, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їхнього сина. Переконана, що їхній син повинен проживати разом з нею. Вона любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним. Вона постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про нього, у неї з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Однак, вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхнього сина.
З врахуванням наведеного просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом з нею.
12.01.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у спілкування та побаченні з дитиною.
Зустрічний позов відповідач обґрунтовує тим, що 18 грудня 2020 року він пред`явив до ОСОБА_1 позов про розірвання шлюбу. 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 пред`явила до нього позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.
Вказує, що проти розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 він не заперечує.
Зазначає, що з моменту укладення шлюбу вони як сім`я поживали у придбаній квартирі в АДРЕСА_1 , потім в АДРЕСА_2 . У подальшому перейшли проживати у незавершений будівництвом будинок в АДРЕСА_3 , де проживали, як сім`я, до 15 липня 2020 року. Починаючи з цієї дати, яку він вважає моментом фактичного припинення сімейних відносин, відповідачка разом з сином покинули місце проживання та переїхали проживати на квартиру в АДРЕСА_4 . З цього часу відносини між ними погіршувалися і призвели до розірвання шлюбу. Вказані обставини вплинули на його права та інтереси як батька по відношенню до дитини щодо безперешкодного з ним спілкування, прийняття участі у його вихованні, турботі про його психологічний та фізіологічний розвиток як особистості.
Вказує, що на користь малолітнього сина була придбана за спільні кошти нерухомість за договором купівлі-продажу від 30.09.2020 року № 250, що посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В., а саме квартира АДРЕСА_5 .
Зазначає, що на даний час правочину щодо визначення місця проживання малолітнього сина, який не досяг 14 років не має. Відповідач не заперечує щоб син проживав разом з матір`ю, проте заперечує у обмеженні щодо спілкуванні та проведенні з ним часу у тій кількості, що відповідає інтересам батька та сина.
У позові ОСОБА_1 зазначає, що позивач, відповідач та їхній спільний син зареєстровані та проживають в АДРЕСА_6 . однак, по вказаній адресі вони лише зареєстровані та не проживають тривалий час.
Стверджує також, що зі сторони ОСОБА_1 йому чиняться перешкоди у спілкуванні та побаченнях із дитиною. Протягом останніх п`яти місяців він відчуває труднощі у побаченнях із сином, так як перебуває від нього на відстані та проживає за іншою адресою. Неодноразові домовленості про зустрічі із сином та про спільне проведення часу як вдвох, так і зі спільними друзями його сина, ОСОБА_1 неодноразово скасовувала без будь-якого попередження. Вказані обставини може підтвердити свідок ОСОБА_4 , 1977 р.н., батько сина ОСОБА_5 , 2010 р.н., з яким дружить син ОСОБА_6 . Він та син як особи чоловічої статі більшість часу після завершення робочого дня проводили разом, займалися різними видами спорту, а тепер цього всього він позбавлений, що створює для нього дискомфорт.
Більш того, стверджує, що у період з 28.12.2020 року по 09.01.2021 року ОСОБА_1 разом із іншим, стороннім для її сина чоловіком вивезли його сина за кордон, чим позбавили його можливості зустріти важливі для нього як батька свята з сином.
Також вказує, що ОСОБА_1 систематично чинить йому перешкоди у реалізації його прав як батька щодо безперешкодного спілкування та побачення із дитиною, вимагаючи взамін цього ті чи інші вимоги, зокрема, надання ним дозволів на виїзд його сина за кордон у супроводі ОСОБА_1 та визначених нею третіх осіб.
Враховуючи вищевикладене, просив суд за наслідками розгляду зустрічного позову визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_7 та зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити йому перешкод у спілкуванні та баченні з сином ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
11.02.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав через канцелярію суду в новій редакції зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини, в якій зазначає, що, так як в ЗМІ були оприлюднені багаточисельні факти подружньої зради йому з боку його законної дружини ОСОБА_1 , він змушений викласти позов у іншій редакції та зазначає, що проти розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 він не заперечує.
Однак, вказує, що у вересні 2020 року йому стало відомо, що ОСОБА_1 залишила їхнього малолітнього сина без материнського піклування та на тиждень покинула територію країни. Повторно наприкінці листопада 2020 року від сина він дізнався, що він знову проживає в своїх друзів, оскільки ОСОБА_1 в черговий раз на тиждень залишила сина із сторонніми людьми та виїхала за межі території України. При цьому, стверджує, що ОСОБА_1 жодного разу не повідомляла його, як батька, про свою тривалу відсутність та залишала сина на догляд стороннім особам, умисно позбавляючи його піклування з боку батька. Зазначає, що, як стало відомо пізніше (15.01.2021 року) із засобів масової інформації, обидва вказані вище рази ОСОБА_1 під приводом службових відряджень на тривалий час залишила їхнього малолітнього сина без нагляду заради спільного проведення часу за кордоном зі своїм коханцем.
Стверджує, що під час другої поїздки ОСОБА_1 та її коханця за кордон (кінець листопада 2020 року) він забрав свого сина до себе ( АДРЕСА_8 ), де вони проживали разом протягом тижня - до повернення ОСОБА_1 на територію України. Вони чудово проводили час із сином - мали стійкий та дружній психоемоційний зв`язок. Після повернення ОСОБА_1 на територію України він не чинив їй жодних перешкод у спілкуванні з дитиною, син повернувся жити до неї, але характер їхніх відносин кардинально і різко змінився.
Стверджує, що ОСОБА_1 почала чинити перешкоди його спілкуванню з сином, настроювала його по відношенню до нього вороже, переписувалася з ним від імені їхнього сина в мессенджері Viber в провокативному характері (фото повідомлень додаються). Дитина почала різко виявляти до нього інтерес виключно меркантильного характеру. На його думку, викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 з метою задоволення власних егоцентричних і фінансових амбіцій, своєю поведінкою грубо порушує вимоги ст. ст. 141, 152, 153, 157,160 СК України, чим наносить шкоду їхньому сину, завдаючи шкоди його нервовій та психічній системам, дестабілізуючи його емоційний стан.
Зазначає, що в цей же період ОСОБА_1 почала вимагати від нього придбання квартири в замін на можливість безперешкодно спілкуватися із дитиною, в іншому випадку ОСОБА_1 відкрито погрожувала йому своїм впливом на сина зіпсувати його відношення до нього, як до батька (фото повідомлень у мессенджері Telegram додаються).
Вказані вище факти, на його думку, свідчать про те, що ОСОБА_1 при здійсненні своїх батьківських прав використовує вплив на сина всупереч моральним та етичним нормам суспільної поведінки з метою використання дитини як аргументу для шантажу з метою вдоволення власних меркантильних амбіції.
       Звертає увагу суду також на наступні факти :
1. ОСОБА_1 є підсудною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України (справа № 308/8954/18 розглядається Ужгородським міськрайонним судом).
2. ОСОБА_1 , перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі, відкрито підтримує зв`язок з іншим чоловіком, чим демонструє свої аморальні якості.
3. ОСОБА_1 відкрито демонструє їхньому малолітньому сину приклад неповаги до нього як до його батька, та до їхньої сім`ї загалом.
За наведених обставин, з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_2 та його малолітньої дитини - ОСОБА_3 , враховуючи відсутність у ОСОБА_1 власного житла, просив суд визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним - батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_8 .
При цьому, просив суд врахувати той факт, що за вказаною вище адресою для його сина є окрема велика облаштована меблями та всім необхідним для дитячого розвитку кімната. Будинок має необхідні для здорового розвитку сина спортивні знаряддя, місце для дозвілля на свіжому повітрі. Він має достатній дохід, щоб забезпечити своєму сину здоровий розвиток.
26.02.2021 року через канцелярію суду зареєстровано заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову, відповідно до якої вона доповнила позовну заяву ще однією вимогою про стягнення аліментів.
У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 участі у матеріальному утриманні сина взагалі не приймає. Зазначає, що ОСОБА_2 є самозайнятою особою — нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, має регулярний, високий дохід, більшу частину доходу одержує готівкою, а тому доцільним є визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Він не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку.
Відповідач проживає в їхньому спільному житловому будинку, що знаходиться у престижному району - передмісті міста Ужгород, у той час, як вона із сином змушена винаймати житло, оскільки в будинку, за запрошенням ОСОБА_2 , вже проживає стороння особа жіночої статі. Також вказує, що відповідач здійснює свою нотаріальну діяльність у сучасному елітному офісі у самому центрі міста, за адресою: АДРЕСА_9 . ОСОБА_2 користується автомобілем преміум класу BMW «520» 2013 р.в., має у власності мотоцикл марки BMW моделі F800GS 2013 р.в., а також кросовий мотоцикл та причіп для його перевезення. Відповідач носить брендовий одяг, прикраси, дорогий годинник «GARMIN» вартістю 3000 доларів США, придбав для себе гірські лижі FISCHER та лижне спорядження вартістю понад 2000 доларів CША, велосипед марки Scott Rockshox bike вартістю більше ніж 1000 Євро, Iphone 12 вартістю більше ніж 1000 Євро. Також, відповідач має можливість здійснювати коштовні подарунки своїм знайомим. Просить суд врахувати, що відповідач особисто підтверджував фінансову можливість відкладати на дитину 1000 доларів США щомісячно, що підтверджується фотокопією скріну повідомлення у мессенджері Telegram і додається).
Враховуючи матеріальний стан відповідача, потреби дитини, вважає, що обґрунтований, розумний та справедливий розмір аліментів буде становити 23 950,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, звертає увагу суду на те, що дитина потребує систематичного щомісячного належного утримання з боку обох батьків, а саме придбання продуктів харчування, одягу, ліків, канцелярських товарів, іграшок, засобів особистої гігієни, відвідування нею медичних установ, гуртків, навчальних закладів, ігрових майданчиків, кінотеатру, театру, басейну, роликів, ковзанки, сноуборду, тощо, які є необхідними для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального та гармонійного розвитку дитини. Також, ОСОБА_6 потребує поїздок на оздоровлення та відпочинок, а також відвідування дитячих таборів.
Так, вказує, що їхній син ОСОБА_3 навчається в Ужгородській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 3 з поглибленим вивченням англійської мови, у якій користується платними послугами (гарячого харчування у їдальні школи).
Крім того, відвідує повсякденні заняття: фехтування у спортивному клубі «Динамо», уроки музики (гра на трубі та вивчення музичної літератури) в Ужгородській дитячій музичній школі № 1 ім. П.І.Чайковського, відвідує додаткові заняття з англійської мови у приватних викладачів, відвідує логопеда-психолога, через наявність логоневрозу з трьох річного віку, відвідує комп`ютерну академію, почав відвідувати секцію кікбоксінгу у ЗОШ № 20.
За її підрахунком, витрати пов`язані з навчанням та відвідуванням гуртків та секцій складає близько 10 500,00 грн. на місяць.
Крім того, у Тімура наявні проблеми із зором, внаслідок чого дитина носить лінзи та окуляри. Середній розмір витрат на окуляри та лінзи складає близько 1000 грн. на місяць (з огляду на те, що окуляри ламаються, а лінзи мають короткостроковий строк придатності та погребують їх регулярної заміни 2 рази на місяць). Зазначає, що ОСОБА_6 є дуже комунікабельною дитиною, має багато друзів серед однолітків, відвідує всі дні народження друзів та однокласників. Щомісячно на ОСОБА_7 , мати витрачає на поповнення мобільного телефону та «кишенькові» витрати дитини близько 850 грн. Дитина потребує кожного нового сезону року придбання нових сезонних речей, так як вона, в силу свого віку, росте і відповідно речі з минулорічного сезону їй вже малі.
Враховуючи вищевикладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 23950,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
26.02.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову. Прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.08.2021року Первісну позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини з урахуванням заяви про зміну предмету позову задоволено частково.
Шлюб, зареєстрований 08.07.2006 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 349, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 08.07.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області – розірвано.
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи із 26 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Визначено місце проживання дитини – малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок сплаченого судового збору та на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
В іншій частині позову – відмовлено.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів з урахуванням заяви про збільшення зустрічного позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, а також про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини та відмову у стягнення аліментів скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісних вимог ОСОБА_1 в частині задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини та про стягнення аліментів – відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2 – задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини наведені в обґрунтування зустрічного позову щодо визначення місця проживання дитини та неправильно його визначив з матір`ю; висновок органу опіки та піклування виконкому Холмківської сільської ради Ужгородського району від 12.04.2021 року, який взято до уваги судом, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки такий є результатом неправомірних дій службових осіб; судом першої інстанції не заслухана думка дитини щодо визначення її місця проживання; суд неправильно визначив розмір аліментів на утримання дитини.
В судовому засіданні представник апелянта – адвокат Майор І.В. підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити. При цьому пояснив, що ОСОБА_2 визнає розмір аліментів на утримання дитини в сумі 8000 грн. щомісячно, які спроможний сплачувати. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача за первісним позовом та її представника, а також пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не оскаржено і не є предметом перегляду судом апеляційної інтенції.
       Встановлено, що 08.07.2006 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 349, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 08.07.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (а.с. 7, т.1).
Від даного шлюбу у сторін народилася дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження з перекладом серії НОМЕР_2 від 11.03.2011 року, номер у реєстрі 148/2011, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кішварда, батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8, т. 1).
Визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю дитини, суд першої інстанції врахував ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, бажання дитини спілкуватися з батьком та проживати з матір`ю, вік та стан здоров`я дитини і дійшов висновку, що проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини 
З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.
Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей .
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до ч1, ч.2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
З копії акту обстеження умов проживання від 26.02.2021 року, здійсненого ОСОБА_8 – головним спеціалістом ССД та ОСОБА_9 – начальником служби Холмківської с/р на підставі заяви ОСОБА_1 в АДРЕСА_10 , вбачається, що умови проживання є задовільними, в кімнатах чисто та затишно, наявні меблі та техніка, наявне: - електро, - водо та газопостачання. В дитини наявна окрема кімната, власне спальне ліжко, комп`ютерна техніка, іграшки відповідно до віку дитини. За цією адресою проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 2011 р.н. (а.с. 183, т. 1).
З копії акту обстеження умов проживання здійсненого на підставі заяви ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_8 вбачається, що умови проживання є задовільними. Сучасний будинок із всіма необхідними меблями та побутовою технікою. В будинку чисто, охайно, естетично. Наявні: - електро, - водо та газопостачання. Створені всі належні умови для виховання та розвитку дитини. Наявна окрема дитяча кімната. За цією адресою проживає ОСОБА_2 (а.с. 52, т. 2).
З копії Акту обстеження умов проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_7 від 05.02.2021 року, вбачається, що житло є новобудовою та потребує капіталовкладень та ремонту. Для дитини не створено умов для проживання (а.с. 30, т. 2).
З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.12.2020 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 60, т. 1).
З фотокопії договору найму приміщення від 14.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 наймає квартиру заг. площею 70 кв. м., яка складається з двох кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 (а.с.136, т. 1).
З копії характеристики учня 4-А класу Ужгородської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3 з поглибленим вивченням англійської мови ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що ОСОБА_6 навчається у УСШ № 3 з 1-го класу. За місцем навчання характеризується позитивно. Питанням виховання і розвитку дитини в сім`ї займається мати – ОСОБА_1 . Вона відвідує батьківські збори, активно спілкується з учителями, прислухається до їхніх порад і зауважень, бере активну участь в організації позашкільних заходів, надає посильну допомогу класу. Мати забезпечує дитину всім необхідним, хлопець завжди чисто і охайно одягнений. Приводить і забирає учня зі школи також мати та бабуся – ОСОБА_10 ОСОБА_11 також користується платними послугами гарячого харчування у їдальні школи, які оплачуються ОСОБА_1 . Учень активно відвідує позакласні заняття (а.с. 137, т. 1).
З додатку № 1 до Договору про навчання/надання освітньої послуги в Ужгородській дитячій музичній школі № 1 ім. П.І. Чайковського вбачається, що ОСОБА_1 як представник ОСОБА_3 підписала договір від 01.09.2020 року про розмір і умови плати за навчання ОСОБА_3 та здійснює таку оплату, що підтверджується, зокрема, доданою до матеріалів справи квитанцією № 58 від 23.02.2021 року за оплату навчання за січень-лютий 2021 року (а.с. 141-142, т. 1).
ОСОБА_1 бере участь в організації дозвілля сина, що підтверджується копією договору № 641011073 від 11.12.2020 року про організацію та проведення навчання слухача – ОСОБА_3 за програмою «Комп`ютерний табір та Малої Комп`ютерної Академії ШАГ» (а.с. 145, т. 1), копією квитанції 3790680814033294 від 11.12.2020 року про оплату ОСОБА_1 послуг ТОВ «Комп`ютерна академії шаг» за зимовий табір в розмірі 1 737,99 грн. (а.с. 146, т. 1), товарним чеком № 21 від 16.12.2020 року на придбання іграшок на суму 7 100,80 грн. (а.с. 147, т. 1) , копією квитанції за оплату послуг ТОВ «Комп`ютерної Академії ШАГ», платіж № 1016186209 від 25.02.2021 року в розмірі 6 293,13 грн. (а.с. 148, т. 1).
З копій медичних довідок ОСОБА_1 , доданих до матеріалів справи (а.с. 176, т. 1) вбачається, що остання на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, до лікаря-нарколога в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради не зверталася та на обліку не перебуває (а.с. 177, т. 1, довідка № 17 від 23.02.2021 року, видана КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної рад); на обліку в психо-неврологічному відділенні КНП «УМП» Ужгородської міської ради не перебуває (а.с. 178, т. 1, довідка № 9 від 23.02.2021 року, видана Психо-неврологічним диспансерним відділенням КНП «УПМ» Ужгородської міської ради).
З копії результатів проведеного психологічного дослідження ОСОБА_3 (вік – 9 років). Дата – 24.02.2021 року № 01-19/33 від 25.02.2021 року, проведених психологом Ужгородського медичного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ужгородської міської ради вбачається, що під час бесіди досліджуваний добре ішов на контакт, розповідав про свої стосунки з матір`ю та батьком. Тімур позитивно відгукується і про свої стосунки з батьком, і про стосунки з матір`ю. Стверджує, що хоче проживати з матір`ю і регулярно бачитися з батьком. У досліджуваного спостерігається порушення мовлення. Зі слів матері він отримує допомогу від логопеда (а.с. 179, т.1).
З копії консультативного висновку спеціаліста-консультанта ТОВ «Нейромед» - медичного психолога ОСОБА_12 від 25.02.2021 року вбачається, що найкращим є рівноцінний режим участі батьків у вихованні дитини (а.с. 205-206, т.1).
З копії консультативного висновку спеціаліста-консультанта – медичного психолога О.П. Романів від 15.03.2021 року про психічний стан ОСОБА_3 , 10.03.2011 року вбачається, що в останнього свідомість ясна. Поведінка впорядкована. Рівень шкільних знань достатній. ОСОБА_13 здібності не порушені. Пам`ять збережена. Увага достатня. Хоче спілкуватися і з мамою, і з татом, але проживати тільки з мамою, так як вона приділяє йому максимальний час та увагу (а.с. 11, т. 2).
З копії психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3 , 10 років від 02.04.2021 року вбачається, що фізичний та інтелектуальний розвиток останнього в межах норми. На даний момент хлопчик відвідує заклад загальної середньої освіти, додатково займається з вчителем англійської мови, відвідує музичну школу по класу «Труби», займається з вчителем логопедом та займався фехтуванням. До моменту розлучення батьків спостерігалася емоційна напруженість Тімура. Однак, після спливу тривалого часу (більше п`яти місяців) проживання дитини з мамою, окремо від батька, почала спостерігатися тенденція до розкутості дитини, зменшилися перепади настрою, хлопчик став більш відкритим, спокійним і самостійним. Тімур почуває себе комфортно проживаючи з мамою та впевнено стверджує, що хоче проживати з мамою. Для нього створені максимальні умови для нормального розвитку. Спостерігається сильний емоційний зв`язок між мамою і дитиною, що проявляється у взаємній допомозі, повазі. Мама приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню хлопчика, при необхідності допомагає при виконанні домашніх завдань, постійно цікавиться успіхами, консультує з питань виховання, розвитку тих чи інших задатків дитини. Участь батька у вихованні ОСОБА_6 за весь період роботи з дитиною спостерігалася у значно меншій мірі, ніж матері. Батько рідко цікавиться результатами психолого-педагогічної роботи з дитиною і не звертався за отриманням консультації з питань виховання. Тімур ставиться до батька позитивно (а.с. 12, т. 2).
З висновку виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини від 12.04.2021 року за № 285/02-23, вбачається, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини 02.04.2021 № 03/10-15, керуючись ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місця проживання ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , 1982 року народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , що фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_10 (а.с. 142-145, т. 2).
Судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи вислухана думка дитини ОСОБА_14 , який пояснив, що він проживає з мамою і надалі з нею хоче проживати; з татом він також має хороші і теплі стосунки, проводить з ним спільно багато часу і постійно спілкується. 
З врахуванням всіх вищенаведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи вік дитини, роль матері у вихованні дитини та її ставлення до виконання своїх обов`язків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини саме з матір`ю дитини.
Наведені доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.
Не можуть бути взяті до уваги також посилання в апеляційній скарзі,що висновок органу опіки та піклування виконкому Холмківської сільської ради Ужгородського району від 12.04.2021 року, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки такі не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на припущеннях.
Ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до  ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів на утримання сина врахував вище наведені вимоги закону, а також врахував матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього рухомого та нерухомого майна, його доходи від зайняття незалежною професійною діяльністю, а також те, що він на момент розгляду справи судом не немає інших утриманців, які потребують обов`язкового утримання, є працевлаштованим та продовжує здійснювати незалежну професійну діяльність, а також враховуючи, що платник аліментів на даний час визнає факт спроможності ним сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 8000 грн., суд першої інтенції обґрунтовано визначив аліменти на утримання дитини в розмірі 10 000 грн.
Даний розмір аліментів, виходячи із встановлених судом фактичних обставин, не поставить відповідача за первісним позовом у важке матеріально становище, та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.  
Таким чином суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно частково задовольнив заявлений первісний позов та відмовив у зустрічному позові. 
Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року . 
Головуючий:
Судді: