ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7287/22 Справа № 242/4634/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хацько Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Максюта Ж.І.
суддів Пищида М.М., Свистунова О.В. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану через представника Повалій Олену Василівну  на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року, що оскаржується у цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Державного підприємства «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві.  

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 27 серпня 2021 року звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті батька, в якому зазначив, що він є сином ОСОБА_3 . який перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Росія» ( нині ВП «Шахта «Котляревська») ДП « Селидіввугілля». 
13 жовтня 2000 року в цеху № 5 на шахті «Росія» стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув батько позивача - ОСОБА_3 . За вказаним фактом нещасного випадку було складено акт № 52 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Зазначеним актом встановлено, що причини настання нещасного випадку полягали у недотриманні підприємством технічних вимог та норм охорони праці. Зазначив, що внаслідок смерті батька він зазнав моральних страждань, які виражаються в тому, що він втратив близьку людину, і ця втрата є безповоротною. Батько для позивача був опорою та наставником, допомагав йому матеріально та морально. Наразі позивач зазнає порушень соціальної рівноваги, втрачає соціальні зв`язки, має постійну апатію до важливих процесів, які відбуваються навколо нього, відчуває розпач, скорботу, розчарування життям. Моральну шкоду оцінює в суму в 500 000,00 грн.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті батька. грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, до Державного підприємства «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька, в розмірі 100 000 ( сто тисяч) грн. 00 коп.
Сума вказана без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» судовий збір в дохід держави у розмірі 1 000( одна тисяча) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 04 березня 1980 року Українською міською радою м. Селидове Донецької області.
Згідно з копією трудової книжки, виданої 07 грудня 1971 року, ОСОБА_3 з 18 червня 1996 року по 13 жовтня 2000 року працював на шахті «Росія» об`єднання «Селидіввугілля» (нині ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»), виключений зі спискового складу шахти в зв`язку зі смертю.
Згідно з копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 18 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селидове Донецької області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом акту за формою Н-1 № 52 про нещасний випадок на виробництві, який стався з ОСОБА_3 13 жовтня 2000 року, встановлено, що під час руху комбайну знизу вгору, після виїмки пород корисних копалин вручну ( лінія конвеєру була не завинута) захват комбайна зачепився за направляючу навпроти секцію № 17. Водночас із зривом «захвату» із «зачепа» відбулося різке переміщення комбайна вгору із миттєвим натягом нижньої гілки тягового ланцюга, який був смертельно поранений ОСОБА_3 , отримавши удар в голову. В момент вищеописаної події потерпілий знаходився під секцією № 9, намагаючись погрузити негабаритний шматок породи на конвеєр.
Причинами нещасного випадку зазначені: відсутність на лавному конвеєрі СП-87 ПМ компенсатора витягу тягового ланцюга. Порушення вимог Листа № 63/374 від 24.04.1986 року ДТУ; наявність на лавному конвеєрі СП-87ПМ направляючих, у яких порушена співвісність, що є порушенням параграфу 11 Правил Безпеки на підприємстві. перебування потерпілого небезпечній зоні; низька технологічна дисципліна серед робітників.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю батька, який загинув від нещасного випадку на виробництві відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача загинув на виробництві, під час виконання трудових обов`язків.
Внаслідок його смерті позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, позивача позбавлено батьківської підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.
Судом першої інстанції встановлений причинний зв`язок між моральною шкодою, завданої позивачу та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості, не ґрунтується на засадах верховенства права, є необґрунтованим.
Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Так, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці позивач втратив свого батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому його душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Після загибелі батька нормальні життєві зв`язки позивача були втрачені, він постійно відчуває душевний біль, почуття туги та самотності.
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 250 000 гривень на користь позивача.
У зв`язку із збільшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає збільшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.
Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь держави підлягають стягненню 3 750 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди та судового збору.
В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 , збільшивши його розмір з 100 000 гривень до 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 3 750 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:                                                          Ж.І. Максюта

Судді:                                                                  О.В.Свистунова                         
                                                                        М.М. Пищида