Ухвала        
 
26 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 463/1744/17
провадження № 61-10090ск22 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,    
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 14 жовтня 2022 року подала до Верховного Суду касаційну скаргуна ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року.
 
На підставі касаційної скарги  ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що касаційна скарга та доданих до неї матеріалів, подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження.
 
Оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 08 вересня 2022 року. Повний текст постанови складено 08 вересня 2022 року. Касаційна скарга  ОСОБА_1 здана до поштового відділення 14 жовтня 2022 року, що підтверджується відтиском штемпеля на поштовому конверті. Тобто з пропуском, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів) було 10 жовтня 2022 року. 
 
У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі,  ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. Посилається на те, що повний текст оскарженої постанови отримано представником засобами електронного зв`язку 21 вересня 2022 року. На підтвердження вказаних обставин надано копію скріншоту повідомлення на електронній пошті zhmenyak@ukr.net від 12 вересня 2022 року.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки  ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів отримання її представником саме 21 вересня 2022 року копії судового рішення (конверт, довідка суду, тощо). Копія скріншоту, адресований Львівським апеляційним судом із зазначенням на ньому 12 вересня 2022 року не може бути підставою для поповнення строку на касаційне оскарження, оскільки копія скріншоту направлення оскаржуваної постанови апеляційного суду не є доказом про її отримання 21 вересня 2022 року.
 
На підставі викладеного, згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку та подавши відповідні докази.
 
Керуючись статтями 260, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року залишити без руху.
 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          І. О. Дундар